Tartalomjegyzék

1. fejezet

2. fejezet

3. fejezet

4. fejezet

5. fejezet

6. fejezet

7. fejezet

8. fejezet

9. fejezet

10. fejezet

11. fejezet

12. fejezet

13. fejezet

14. fejezet

15. fejezet

16. fejezet

17. fejezet

18. fejezet

19. fejezet

20. fejezet

21. fejezet

22. fejezet

23. fejezet

24. fejezet

25. fejezet

26. fejezet

Epilógus

Köszönetnyilvánítás

Stefanie D. Lauren

Öltönyös milliárdos

Stefanie D. Lauren: Öltönyös milliárdos

©Stefanie D. Lauren, 2025

Szerkesztés: Arany-Tóth Adrienn

Korrektúra: Debreczeny Diána

Borítóterv: Ashley Redwood

Szerző facebook oldala:

https://www.facebook.com/stefaniedlauren

Tiktok: https://www.tiktok.com/@stefanie.d.lauren

Wattpad: https://www.wattpad.com/user/StefanieDLauren

Blog: https://stefanie-d-lauren-fantaziavilaga.blogspot.com/

Felelős kiadó: Gibicsár János

Bakháza, 2025

epub ISBN: 9786156624994

mobi ISBN: 9786156855008

Minden jog fenntartva! A mű egyetlen része sem másolható, sokszorosítható vagy használható fel a szerző és a kiadó előzetes írásbeli engedélye nélkül.

1. fejezet

Summer

Elbambulva várom, hogy jelezzen a gép, ami a hajamat göndöríti. Épp készülök a nagy átváltozásra a piciny fürdőszobámban, és elmélázok az emlékeimen. Szerintem mindenkinél eljön egyszer az a pillanat, hogy számot vessen az életével, azon belül is az elfuserált kapcsolataival.

Az enyém, ahogy valószínűleg mindenkié, különböző szakaszokra bontható fel. Sok mindent kipróbáltam már a huszonnyolc évem alatt. Voltam hűséges, szerelmes barátnő egészen addig, míg a vőlegényem le nem lépett a legjobb barátnőmmel. Tipikus eset, csak az a része nem illik a képbe, hogy én meg összeköltöztem a kedves áruló barátnőm pasijával, Daltonnal. Egyébként jelenleg is vele lakom az albérletében, pusztán barátságból és anyagi megfontolásból. Aztán jöttek a hosszabb-rövidebb ideig tartó kapcsolataim. Minden fajtájú hím megfordult már az életemben.

Vegyük például a macsós rocksztáros kinézetű szeretőmet. Erőteljesen működött köztünk a kémia, de sajnos csak ritkán tudtunk találkozni, mert ő pont akkor dolgozott, amikor én otthon voltam. Találkoztam engedelmes pincsikutya típusú sráccal, aki tényleg mindent megcsinált nekem, de az őrült vonzalom elkerülte a románcunkat. Aztán ismertem olyat, aki anyagilag kihasznált: kellett hozzá három hónap, hogy észrevegyem, egyáltalán nem akar dolgozni, csak rajtam élősködni.

Itt meg kell, jegyezzem, nem vet fel a lóvé, inkább a vergődés jellemzi az pénzügyi helyzetemet, amióta elhagytam a szülői házat, hogy szerencsét próbáljak New Yorkban.

Na de vissza a férfiakhoz: akadt normális, középkategóriás pasim is, már-már ő lett a befutó, csak úgy éreztem, az anyukája is része a kapcsolatunknak. Méghozzá elég durván.

A szerelem viszont valamennyi jelölt esetében nagy ívben elkerült, és totálisan belefáradtam, hogy mindig csak én adok bele mindent egy kapcsolatba. Úgy döntöttem, elég a férfiakból, és kizárólag a karrieremre fogok koncentrálni. Ezzel csak egyetlen probléma merült fel: egy idő után az a bizonyos fránya, nemes testrészük hiányozni kezdett, annak ellenére, hogy szuper vibrátorom van.

Eljött az idő, hogy belevessem magam az üzekedés örömeibe, elvégre egyszer élünk. Anyám amúgy is azt tanácsolta, hogy élvezzem az életet, míg lehet – bár gondolom, nem teljesen erre célzott… de muszáj, hogy feltöltődjek egy hús-vér férfi által. A vibrátorom tényleg csúcsszuper kategóriás, viszont nem helyettesíti a csókokat, a forró, izzadt testrészek összekapcsolódását a lepedőn vagy máshol. Ráadásul imádom a szexet.

Anyám szerint iszonyat jó színésznő lehettem volna, mert akár a kaméleon, képes vagyok bárkivé átváltozni. Csakhogy ne feledjük el a szülői elfogultságot. Az alakom nem igazán átlagos. Sovány vagyok, de a melleim akkorára nőttek az évek alatt, hogy előbb beérnek egy helyiségbe, mint a többi részem. Mondjuk ezen már segítettem egy kisebbítő műtéttel, mert irtó nehéznek bizonyult együtt élni velük. Azonban még így is csak D kosárig jutottam. Viszont van nekem fenekem is. Na nem nagy, csupán a testemhez képest az. De legalább szép kerek: eddig minden pasim odavolt érte, úgyhogy már túlléptem rajta, csak nehéz ruhát találnom magamra.

Visszatérve a színészi pályafutásomra, ami kizárólag a magánéletemre terjed ki: évekkel ezelőtt rátaláltam az álommunkahelyemre. Tudom, hihetetlenül hangzik, de létezik ilyen. Mikor a céghez kerültem, annyira megtetszett a légkör, az alkalmazottakhoz való hozzáállás és a fizetés – persze, nem az enyém, hanem a vezetőké –, hogy elhatároztam, itt fogok nagy babérokra törni. A cél érdekében hitelt vettem fel, beiratkoztam az egyetemre, amihez még támogatást is kaptam a cégtől. Egy hónap múlva végre meglesz a diplomám, és már nem csak titkárnő leszek, amit manapság divatosan asszisztensnek hívnak. Ha lejár a gyakorlati időm, és leteszem az utolsó nagy vizsgám, közgazdászként jól fizető pozícióba kerülök.

Ha találkoznátok velem az álommunkahelyemen, meg sem ismernétek. Amint kinyílik előttem a fotocellás ajtó, magam mögött hagyom az otthoni, bolondos énemet. Mikor belépek, én leszek a komoly, precíz, apácára emlékeztető karrierista nő. A szőke hosszú hajamat kontyba rakom, magamra öltöm az elegáns kosztümömet vagy a ceruzaszoknyámat blúzzal. Megspékelem egy fekete álszemüveggel, ami tekintélyt kölcsönöz a babaarcomnak. Csak a komolyság miatt. Inkább könyvtáros feelingem lesz, de ez van, ha nem a testemmel akarok érvényesülni.

Viszont az az egyik legfontosabb szabályom, hogy férfiak szempontjából tiltott terület a munkahelyem, egy hímnemű lény miatt sem fogom kockáztatni a kemény munkával elért eredményeimet. Próbálkoztak már jó páran az évek alatt: néhányan folyamatosan udvarolnak, de eddig sikeresen ellenálltam a kísértésnek. Annak ellenére, hogy pár igen finom falat is akad az épület berkein belül.

Elutasító viselkedésemnek köszönhetően elnyertem már a jégkirálynő és a leszbi beceneveket. Nem érdekelnek. Inkább megszállottan odafigyelek a munkámra, mindent többször ellenőrzök, hogy még véletlenül se hibázzak. Egyébként a munkához való hozzáállásom megtérült az évek alatt, mert nem másnak lettem a titkárnője, mint a vezérigazgatónak. Rengeteget tanultam tőle, és nem hazudok, már a kisujjamban van az egész cég működése, mert általa széleskörű rálátást nyertem minden osztályra, legyen az HR, a reklám vagy az eladási részleg.

Kijelenthetem, hogy Dalton után a főnököm lett a második legjobb barátom. Persze, ő nem tud róla, hogy én így tekintek rá, de az évek alatt annyit segített nekem, mind szakmailag, mind lelkileg, mint senki más az életemben. Nála nemesebb és jobb főnök nincs is a világon. Weston múlt hónapban lett 65 éves, de simán letagadhatna 10 évet a kinézete miatt. Nagyon jó kiállású, fiatalkorában tuti, hogy bomlottak utána a nők. Egyébként most is kelendő, ahogy elnézem néha, hogyan bámulják meg a titkárnők. Nem is értem, miért van egyedül, mondjuk eléggé zárkózott ember, mert az évek alatt csupán annyit sikerült megtudnom a magánéletéről, hogy régen nős volt, és született egy fia, de mivel a család Angliában él, sajnos keveset találkoznak.

Jelez a gép, mire kiengedem az utolsó tincsemet, ami göndören lehullik a hátamra. Felkenek egy kis rúzst, és már indulok is, hogy kipróbáljam magam a könnyűvérű nőcske szerepében. Hű, de rosszul hangzik.

– Te jó isten! – néz rám Dalton a kanapén fekve, ahogy kilépek a fürdőből. – Egy pillanat alatt merevedésem lett tőled – fogja meg az ágyékát.

– Mi van, ráfanyalodtál az ütközőimre? – markolok bele jelképesen a ruhámból félig kidomborodó melleimbe. – Te a gebéket szereted – vigyorgok rá.

– Már nem – mereszti rám a szemeit. – Egy bombázó vagy!

– Köszönöm, édes vagy, de a barátságunk és a lakbér fele többet ér egy lepedőgyűrésnél – bújok bele az extrém magas sarkú cipőmbe.

Nem két fillér volt, de imádom a szép cipőket. Nem mintha sok lenne belőlük.

– Pedig most nagyon összemocskolnám veled az ágyat – bámulja feltűnően a fenekemet.

– Mi van, túl rövid a ruha? – húzom lejjebb a fekete miniruha alját.

– Nem, tökéletes, de gyere közelebb! Fordulj meg! Van itt valami – mutogat a hátsómra.

Én hülye, persze megint bedőlök neki, és engedelmesen elé állok, mire belemarkol a félgömbjeimbe. Rosszallóan megrázom a fejem, és rácsapok a kezére.

– Nem hagyhatsz így itt! – mutat a nadrágjára, ami szépen dudorodik.

– Menj, könnyíts magadon, vagy szedj fel egy nőt, ahogy szoktad!

Dalton egyébként nagyon jóképű férfi a szőke hajával és a helyes pofijával, csak az a baj, hogy alacsonyabb nálam – ha felveszek egy olyan magas sarkút, amit most is viselek, jóval kisebb lesz nálam. Nem vagyok én finnyás, de valamiért nálam ott kezdődik egy férfi, ha felnézhetek rá, és ha kell, könnyedén felkap a karjaiba. Mivel Dalton még sovány is, ez esélytelen lenne a mi esetünkben.

– Na megyek, drukkolj.

– Várj, itt egy kis apróság, neked vettem az első bevetésedre – pattan fel a kanapéról.

– Nem háborúba megyek – nevetek fel rajta.

– Márpedig, ha így meglátnak a férfiak, lesz ott harc.

– Nekem csak egy használható farok kell ma estére, semmi más – biztatom saját magam, hátha az segít.

– Summer, mi miért nem jöttünk össze soha?

– Mert a legjobb barátaink összetörték a szívünket – idézzük fel mindketten a régi emlékeinket.

– Igaz. Ha nem megy az érzelemmentes szex, egyél egy kis csokit! – nyom a kezembe egy kis bonbonosdobozt, és megpuszilja az arcomat.

A szarházi tudja, hogy a csoki a gyengém, és minden problémámat édességbe fojtom.

– Köszi, édes vagy – puszilom vissza, és bedobom a táskámba, majd gyorsan kiviharzok az ajtón, mielőtt meggondolom magam, mert valójában még sosem csináltam ilyet.

Nincsen semmi tervem, majd improvizálok. Abban jó vagyok – vagy nem. Míg leérek a lépcsőn, kezdem megbánni, hogy anyám ajándékát vettem fel, mert túl meztelennek érzem magam odalent.

Tavaly karácsonykor majdnem szívinfarktust kaptam, amikor kibontottam a csomagomat. Egy szexi fehérneművel találtam szembe magam, amiből igencsak kifelejtették az anyagot. A bugyi pont ott lyukas… szóval ott. Anyám tipikusan az a vásárló, akire egy jó eladó bármit rásóz. Csak remélhetem, hogy jövőre nem egy vibrátor vár majd a fa alatt konyhai segédeszköz címkével ellátva.

Brandon

– Uram, megérkezett a vendége.

– Engedje be, és mára el is mehet!

– Igenis, uram.

Gyorsan ellenőrzöm a laptopon, hogy hol tartottam. Még egy csomó mindent át kellene néznem ahhoz, hogy képbe kerüljek apám cégének működésével kapcsolatban. Sosem kért még semmit tőlem, most először fordult hozzám segítségért. Mivel nekem van helyettesem, a vállalatomat távolról is tudom irányítani, nem gondolkoztam rajta, azonnal igent mondtam és ideutaztam hozzá, hogy támogassam.

Apám nem igazán volt része az életemnek, mondjuk anyámat ismerve nem csodálom, hogy csak ünnepekkor jelent meg nálunk. Kiskoromban eleinte a nyarakat itt töltöttem nála, Amerikában, de a távolság miatt elég ritkán találkoztunk az év többi részében. Apám a kötelezettségeit mindig teljesítette, de a zárkózottságának köszönhetően soha nem alakult ki közöttünk szoros apa-fia kapcsolat.

Sajnos anyámra hasonlítok, ráadásul mivel ő nevelt fel, akaratlanul átvettem a nem túl kedves stílusát. Az ebből kialakult elbűvölő személyiségemet nem sokan tolerálják. Leszarom, a mai világban amúgy is mindent a pénz irányít. Abból meg van dögivel. Világéletemben luxusban éltem. Mindig mindent megkaptam, amit akartam. Ennek ellenére elvégeztem az összes iskolát, amit lehetett, mert szerettem tanulni. Valószínűleg ezért nem bírom elviselni magam körül a buta embereket.

Mivel gazdag vagyok, és a külsőm is bejön a nőknek, sosem volt gondom azzal, hogy megszerezzem azt, aki megtetszett nekem. A probléma inkább a megtartásában mutatkozott. Hamar meguntam mindegyiket. Megadtam nekik mindent anyagilag, csak azt vártam volna el tőlük, hogy amikor épp akarom, kielégítsék a vágyaimat. Sokat dolgozom, van, hogy otthon is, nem érek rá randevúzgatni, és nem is szeretek. Viszont a szexet imádom, méghozzá sokszor.

Ezek a mai lányok olyan borzalmasak, állandóan nyávognak, vásárolni, utazni akarnak, ráadásul sekélyesek, csak a divatról, a ruhákról, a cipőkről és a színészek nemi életéről csacsognak. Egyszer megkérdeztem az egyiket, hogy mi az életcélja, mi érdekli, erre azt felelte, hát te meg a pénzed. Olyan biztos volt a dolgában, hogy még csak nem is kamuzott nekem. Másnap repült a házamból. Komolyan mondom, mind egyforma, és már kifejezetten idegesítenek. Az utóbbi időben néha inkább egy eszkortszolgáltatást vettem igénybe. Azt kaptam, amit akartam, akkor, amikor akartam, és csendben volt, ha úgy kívántam.

– A régi jó pajtásom! – kiáltja el magát a haverom. – Isten hozott Amerikában, Brandon! – jelenik meg az ajtóban Nelson.

– Helló, egy perc és a tiéd vagyok – emelem fel az ujjam.

– Te semmit nem változtál! Te hülye munkamániás! – veregeti meg a vállamat.

Nelson az egyedüli amerikai haverom, a gyerekként itt töltött nyári szünetekben lógtunk együtt, és azóta is tartjuk a kapcsolatot egymással.

Lecsukom a laptopomat, felállok, hogy kellően üdvözöljem.

– Atyaég! Mindig nagy voltál, de hová a francba gyúrod még magad? – néz végig rajtam.

– Ülőmunkát végzek, kell a mozgás – fogok kezet vele.

– Igaz, viszont már megöl a kíváncsiság, hogy mi járatban vagy nálunk? – néz körbe a luxuslakásban.

– Menjünk, majd útközben elmondom, de egyelőre még nem publikus.

– Így jössz? – mutat rám.

Végignézek magamon: egy méregdrága szürke öltönyt és fekete inget viselek. Nelson sportosabb szerelésben nyomja. Sajnálom, én mindig öltönyben járok, az a második bőröm.

– Mi bajod vele?

– Tulajdonképpen semmi. Remélem, jó lesz a mai felhozatal, mert kurvára nőhiányom van – panaszkodik, mint egy kölyök.

– Neked mindig. Mi van a barátnőddel, akiről írtál? – terelem a lift felé, hogy induljon meg.

– Dobtam a levesbe – legyint rá. – Eltartottam, kinyaltam a seggét, cserébe azt az egyet vártam volna el tőle, hogy tegye szét a lábát vagy nyissa ki a száját, ha akarom, de állandóan húzta a száját. Még egy rohadt análban sem volt benne.

Hangosan felnevetek a liftben. A haverom ugyanolyan köcsög a nőkkel, mint én.

Ahogy kilépünk a luxusapartmanból, amit kibéreltem, Nelson leint egy taxit.

– Szóval? – fordul felém, ahogy beülünk hátra.

– Apám hívott ide.

Nelson nagy szemekkel rám néz.

– A segítségemet kérte, hogy vegyem át a helyét egy vagy két hónapra.

– Basszus, csak nem beteg az öreg? – ijed meg egyből.

Nelson apám cégénél dolgozik, és sokat mesélt arról, hogy nagyon szeretik őt az alkalmazottak, nem úgy, mint engem a vállalatomnál. Én szigorú, kemény főnök vagyok, nálam, aki nem megfelelően dolgozik, annak fel is út, le is út.

– Nem, vagyis valami olyasmi. Azt mondta, végre rászánja magát a csípőműtétre, mert már gyakran fáj neki.

– Hála a jó istennek! Már azt hittem… mindegy, ki sem mondom. Persze ez is egy komoly műtét.

– Igen, én is utánaolvastam. Ja, és megkapom a kutyáját is megőrzésre – sóhajtok fel, mert sosem bírtam az állatokat magam körül, ráadásul ez egy öleb, és apám odavan érte, még a munkahelyére is magával hordja.

– Mikor kezdesz?

– Szerdán, de addig még pár dolgot el kell intéznem és át kell néznem a cég ügyeit is.

– Basszus, akkor a főnököm leszel! – nevet fel mellettem.

– Igen, és gondoltam, egy ital mellett mesélhetnél valamit a benti dolgokról.

– Várjál! – kiált fel. – Akkor megkapod a jégkirálynőt is? – bokszol bele a levegőbe örömében.

– Kiről beszélsz?

– Apád titkárnőjéről, a kis kedvencéről. A csaj top 10-es. Szőke, nagy mellű, és olyan kerek feneke van, hogy besírsz rajta.

– Miért hívjátok jégkirálynőnek?

– Mert már minden férfi ráhajtott, de ellenáll a kicsike. Lehet, hogy leszbikus, már fogadásokat is kötnek rá. Minden negyedévben bepróbálkozok nála, de elhajt. Esküszöm, még attól is feláll, ahogy csinálja. – meséli teljes átéléssel. – Úgy néz ki, mint egy könyvtárosnő, tudod, hogy imádom a szerepjátékokat. Szóval negyedévente elhívom egy randira. Lassan feltolja a szemüvegét, végignéz rajtam. Mosolyogva megrázza a fejét, és megnyalja a dús rúzsos ajkait. Imádom!

– Lehet, hogy az apám szeretője? – nézek gyanakvóan Nelsonra.

– Á, csak 28 éves, ne má’! Bár elintézte neki az egyetemet is, egy hónap múlva már meglesz a diplomája is. Állítólag apád beígért neki egy állást is.

– Ó, barátom, a pénz sok mindenre ráveszi az embereket.

– Nem hiszem, de hát ki tudja? Gyere, itt is vagyunk! – nyitja ki a taxi ajtaját, fizetek és kiszállunk. – Viszonylag új a hely – néz a bejárat felé.

Ahogy belépünk, Nelson a bárpulthoz siet, és kikér egy kört. A hely tényleg fullos, igényes, modern berendezésekkel. Kellemes hangulatot teremtő dzsesszzene szól, és félhomály borítja be a teret, kivéve a bárpultoknál. Nelson vadul pásztázni kezdi a termet. Ennek tényleg nőhiánya van. Én is rég voltam nővel, az utazás és a szervezkedés miatt, de ennyire nem szoktam remegni értük. Épphogy sikerül meginnom vele egy pohár whiskyt, már látom, hogy ki is nézett magának egy barna lányt.

– Bocs, haver. Muszáj befűznöm – néz rám, és felrángatja a szemöldökét.

– Menj, basszus, adj neki! – rázom meg a fejem mosolyogva.

Intek a pultosnak, hogy töltsön még egy pohárral, és körbenézek. Velem átellenben is elterül egy hosszú bárpult. A mixer folyamatosan dobálja és rázza a koktélos poharat. Majdnem elejti a hülye, annyira teszi a fejét az előtte ülő lánynak. A lány kissé kifordul a székről megkapaszkodva a pult szélében, és hátravetett fejjel felkacag. A hosszú szőke haja leér a karcsú derekáig, a mesés mellei szinte kiesnek a dekoltázsából. Ahogy keresztbe rakja a lábait, a hosszú formás combjai teljesen kilátszanak a fekete miniruhájából.

Atyaég, de dögös!

Imádom a szőkéket, mindig is a gyengéim voltak. Az arcát még nem láttam, de az alakja máris megmozgatta a farkamat. Tökéletes lesz ma estére. Hozzálép egy szőke férfi, úgy látszik, nem csak én néztem ki magamnak a kicsikét. Megszólítja a lányt, aki arccal kifordul felém – a látványára majdnem kiejtem a poharat a kezemből.

A nő egész egyszerűen gyönyörű!

Nem tudom elvonni róla a tekintetemet, olyan szép. A göndör szőke haja keretezi a szép arcát, azúrkéken csillognak a szemei és az ajkai olyan dúsak, hogy megint megmoccan a farkam. Valamit mondhat neki a fickó, mire a lány felkacag, megrázza a fejét a pasas kezére mutatva. Az idióta szerencsémre nem vette le a jegygyűrűjét. Ledobok egy nagy összeget a pultra, és elindulok a lány felé. Kerül, amibe kerül, mindenképpen megszerzem magamnak ma estére.

Mire átsétálok az emberek között, látom, hogy egy újabb férfi áll mellé, aki annyira ittas, hogy szinte kirántja a karját, hogy ráfigyeljen.

2. fejezet

Summer

Végre kezd hatni ez a finom koktél, legalább ellazít egy kicsit, mert iszonyatosan feszengek. Sorban jönnek hozzám a férfiak, amitől úgy érzem magam, mintha egy húspiacon lennék. De hát kit akarok én becsapni, ott is vagyok. Elvégre ezért jöttem, csak eddig valahogy egyik sem tetszett. Még véletlenül sem az a baj, hogy gyáva vagyok.

Hogy gondolta az előbbi pasi, hogy jegygyűrűvel az ujján elmegyek vele, nem is értem. Ilyen hülyék a férfiak? Ha nem bohóckodna nekem ez a helyes mixersrác, már rég tipliztem volna haza.

Hirtelen valaki erőszakosan megrántja a karomat, és ahogy felém dől, tömény alkoholszagot áraszt a szája. Érzem, ahogy borulok hátra ezzel a béna bárszékkel, amire alig bírtam felülni. Már látom is magam előtt, hogyan lesz a vége a nevetséges pasizási kísérletemnek, eldőlök kiterülve a padlón felálló lábakkal, és akkor még örülhetek, ha nem látszik ki a micsodám.

Meglepetésemre valaki ellöki a részeg férfit. A testem egy kellemes férfiillatba burkolódzik, ahogy hátulról átölelve elkap. Mintha súlytalan lennék, könnyedén felemel a székkel együtt, és visszaültet a bárpulthoz. Várom, hogy elengedjen, ehelyett finoman végigsimítja az oldalamat, a hátamat a hajammal együtt, mintha feltérképezné magának a vonalaimat. Az érintésére a libabőr végigáramlik rajtam, mint egy érzéki varázslat. Fordulnék felé, hogy megnézzem magamnak a megmentőmet, de nem kell, mert leül mellém, és rám mosolyog.

Jézus Mária!

A férfi istenien néz ki, de ami mégis elképeszt, az a termete. Óriási nagy, a mosolya meg olyan, mint a magabiztos ragadozóé. Egyértelműen látszik rajta, hogy én lettem a kiszemelt áldozata, és rám pályázik. A haja sötétbarna, ahogy a szép szeme is, enyhén borostás a markáns álla, ami csak fokozza a hatást. Piszkosul jóképű! Lazán int egy italért a mixerfiúnak, és megcsillan a vastag alkarján a drága órája, én meg úgy bámulom, mint aki még nem látott férfit.

Hát… ilyen hatalmasat még biztos nem! Mindene nagy! Valószínűleg száznyolcvan centinél magasabb, de így ülve nehéz lenne megsaccolni a méretét. Lehengerlő a férfiassága, és árad belőle az elegancia, de az is lehet, hogy a drága öltöny ennek a kiváltója.

– Köszönöm, hogy elkapott – szólalok meg végre nagy nehezen.

– Szívesen, bármikor elkapom – mondja, a hangja mély, whisky marta, és azonnal elolvadok az angol akcentusától.

Végignéz rajtam, és közben a szemeivel vetkőztet. Lassan, komótosan mustrálja a combjaimat, a derekamat, majd a mellemen áll meg a tekintete, és megnyalja előttem az ajkait. A hatására kiszárad a szám, és a szívem elkezd hevesebben dobogni. Szemtelenül magabiztos a fellépése, és egyáltalán nem zavartatja magát. Tisztában van az értékeivel, és ki is használja azokat. A viselkedése alapján lerí róla, hogy nagyképű alak, de hát valljuk be, van mire.

– Maga egyszerűen gyönyörű – udvarol nyíltan, nem vesztegeti az idejét.

Kortyol az italából, majd olyan vágyakozva kezd bámulni rám, hogy szétnyílnak előtte az ajkaim, és feszengve fészkelődni kezdek a széken.

– Köszönöm – makogok, mint egy idióta tinilány, és érzem, hogy elpirulok.

Totál kínos helyzetbe hozom magam, amivel csak egy a baj, hogy zavaromban mindig valami hülyeséget csinálok. És különben is, hová lett a szuper színészi tehetségem? Könyörgöm, felnőtt nő vagyok, jó pár hímmel a hátam mögött. Erre itt szerencsétlenkedem, mint egy szűzlány. Végre sikerül elszakítanom róla a tekintetemet, és beleiszom a koktélomba.

Kifejezetten tetszik, hogy ilyen nagy és izmos, olyan, mint egy amerikai futballsztár. Sportolóval még úgysem voltam – sandítok újra felé. Vajon jobban bírják a szexet, mint az átlag férfiak?

– Meghívhatom egy italra? – kérdezi a doromboló hangján, amitől azonnal felforr a vérem.

Atyaég! Legszívesebben felvenném a hangját, hogy visszajátszhassam magamnak. A kémia vitathatatlan közöttünk, már nedves lenne a bugyim, ha… ugyebár lenne ott valami.

– Köszönöm, még van – emelem fel a poharamat.

Annyira más, mint a többi férfi, kifejezetten imponál, hogy ilyen magabiztos. Állítom, hogy már borítékolt magának ma estére. Lehet, hogy nem sokban téved.

– Sportoló? – bukik ki belőlem a kíváncsiság, és én is szemtelenül végignézek rajta.

Az öltönye szétnyílt, és láthatóvá vált az ingbe bújtatott, kidolgozott mellkasa. Gyanítom, hogy az elegáns ruházat alatt megbúvó izomzata fincsi látvány lehet. Hihetetlen, ennek a férfinak mindene duzzadt az izomtól – állapítom meg, ahogy lefelé halad rajta a tekintetem. Nem csoda, hogy könnyedén felemelt.

– Magának az leszek, akit csak akar – mondja, és szemtelen, dögös vigyor ül ki az arcára, amitől még ellenállhatatlanabbá válik.

Igen, pontosan tudja, mit akar – engem, és azt is tudja, hogyan szerezzen meg. Nem is értem magam, itt ez a férfi, iszonyatosan bejön. Evidens, hogy jó szerető, annak kell lennie. Engem akar, mégis itt vacillálok. Irtó béna könnyűvérű nő vagyok. Fogalmam sincs, mit kell ilyenkor csinálni. Mégsem ajánlhatom fel magam nyíltan. Vagy igen, így szokták csinálni? Akármennyire tetszik, nekem ez nem megy.

Eszembe jut Dalton ajándéka, benyúlok a táskámba, és kiveszem a bonbonját, hátha majd az erőt ad a folytatáshoz. Sajnos imádom a csokit, minden mennyiségben. Tipikus stressz csokizabáló vagyok. Gondolom, ez másnak is ismerős. Kinyitom a dobozt, két kis csoki lapul benne. Gondolkodás nélkül bekapom az egyiket, látom, hogy a szikla mellettem le sem veszi rólam a szemét. Hirtelen jobb nevet nem találtam neki. Mosolyogva felé nyújtom a másikat, közben élvezem, ahogy szétolvad a számban az édesség.

– Egy kis boldogsághormon? – mosolygok rá.

Vigyorogva elveszi, bekapja, majd lassan lenyalja az ujjait előttem, amitől melegség árasztja el a testemet. Önkéntelenül egy nagy sóhaj hagyja el a számat. Ennyire ki lennék már éhezve egy férfira? Zavaromban gyorsan belekortyolok az italomba.

Ez a csokimennyiség kevés lesz ehhez a férfihoz!

– Hogyan szólíthatom? – kérdezi, és nem zavartatja magát, megfogja a kezem, ami szinte elveszik a nagy tenyerében.

– Winter – füllentem, és bámulom a kezünket, azon belül is a hosszú nagy ujjait. Óriásiak.

– Brandon – búgja szexi hangon.

Vajon a farka is nagy? Úristen! Nem vagyok normális, miért a farka jár egyfolytában a fejemben?

Mert azért jöttél! – emlékeztet az agyam.

Kifordítja a kezem, és megcsókolja a csuklómat. Nem bírom levenni róla a tekintetemet, a férfi arca elbűvöl, csak nézem a szép, vastag ajkait, és elképzelem, hogyan élvezkedne vele rajtam. A hirtelen fellobbanó vágytól összeszorítom a combjaimat, és olyan jó érzés kerít a hatalmába, hogy önkéntelenül nyilvánosan felnyögök.

Jézusom, mi van velem?!

Lassan felém hajol, egészen a fülemig, mire a bódítóan kellemes parfümjét látványosan magamba szippantom.

Akarom őt! Alig bírom megállni, hogy ne dörgölőzzek hozzá a széles mellkasához, mint egy éhes kiscica.

– Ránk férne egy kiadós szex – duruzsolja a fülembe, és a meleg leheletétől felforrósodik az egész ölem.

– Igen, szerintem is – nyögök fel, és ledöbbenek a saját szavaimon.

Mi a franc történik velem?

– Menjünk! – dörren fel győzelemittas hangon.

Ledob egy rakás pénzt a pultra, én meg ügyetlenkedve lemászom a székről. Pislognom kell párat, hogy elhiggyem, amit látok. Ez a pali tényleg akkora, mint egy szikla. Ennek tuti nagy a farka! Ma tényleg rendesen meg leszek rakva – bámulok végig rajta.

Jézusom, milyen pajzán gondolatok cikáznak át a fejemben, mintha nem is én lennék, de hát alig ittam – nézek vissza az italomra. Átkarol a derekamnál fogva, és birtoklóan kivezet a bárból.

Hát megcsinálom! Tényleg elmegyek egy vadidegen férfival!

Amint kiérünk az utcára, maga felé fordít, a nagy tenyerét az arcomra simítja levezetve a nyakamra. Az utcai fények alatt néhány pillanatig meredten bámuljuk egymást, majd egyszerre mozdulunk, és szabályosan összecsattannak az ajkaink. Szorosan magához rántja a testem, nem foglalkozunk senkivel, csak őrült módjára egymásnak esünk a nyílt utcán. Olyan forró szenvedéllyel csókol, úgy falja a számat, mintha soha nem akarna elengedni. Csak csókoljuk és csókoljuk egymást…

És eszméletlenül jól csinálja! A nagy nyelve elfoglalja, beteríti az egész számat. A lábam köze szinte remeg érte, elképzelem odalent a munkásságát. Nem kellett volna, mert most azt akarom, hogy azonnal nyaljon ki vele.

Jesszus! Mi van velem? Megőrültem! Hihetetlen az érzés! Megsemmisítő erővel vágyom rá, sosem éreztem még ilyen erős vonzalmat. Hangosan lefékez mellettünk egy autó, mámoromban azt se vettem észre, hogy leintett egy taxit. Kitépi a kocsi ajtaját, mintha háborúba indulna, beugrik, berántva maga után engem. Egy könnyed mozdulattal az ölébe emel. Úgy látszik, őt is elragadta a vágy, mint engem. Ha nem kívánnám ennyire, felnevetnék a vehemens viselkedésén.

– Szét akarlak szedni! – beszél bele a számba, ahogy csókolgat.

Az engedélyem nélkül feltolja a ruhát a combomon, és ahelyett, hogy tiltakoznék, inkább azt akarom, hogy fogdosson mindenhol. Bárhol, csak csinálja már végre.

– Meg akarlak mászni! – nyögöm vissza neki.

– Nincs szex a kocsiban! – pirít ránk a sofőr.

Brandon benyúl a zsebébe, és előredob megint egy csomó pénzt, úgy szórja, mintha konfetti lenne. A fejét hirtelen a melleim közé fúrja, és nyalogatni kezdi.

Szent ég!

– Megőrjítesz! – beszél a halmaim között, majd belemarkol a nagy tenyerével fenekembe, és elkezd magán előre-hátra tologatni.

Önkéntelenül hátrabillen a fejem, és hangosan elkezdek nyögdécselni, ahogy a fedetlen csiklóm a nadrágján kidudorodó péniszéhez dörzsölődik.

Úristen, mi van velem?

Nyilvánosan vonaglok egy idegen férfin egy taxiban a sofőr előtt, és mindjárt elélvezek. Mintha kiszabadult volna az elnyomott kurvás énem. Egyáltalán volt bennem ilyen? Úgy látszik, igen.

– Nagyon kívánlak – jelentem ki, mintha nem látszódna rajtam.

– Megérkeztünk – hallom távolról a sofőr hangját.

Brandon kivágja az ajtót, leemel magáról, és együtt kiszállunk az autóból. Sietve húz maga után, hogy hová, fogalmam sincs, de nem is érdekel, csak az, hogy elégítsen már ki végre. Alig bírom követni a magas sarkú cipőmben, aztán hirtelen egy liftben találom magam. Mint két felajzott tinédzser, azonnal egymásnak esünk.

Valami nagyon nem stimmel velem.

De képtelen vagyok gondolkozni, mintha lobotómiát végeztek volna az agyamon. Fékezhetetlen vágy hajt, a testem kielégülésért könyörög. Olyan, mintha be lennék rúgva. A vérem izzik az ereimben. Brandon keze bejárja az egész testemet, már a ruhám alatt matat.

Hála a jó istennek!

Egy pillanat múlva már a bugyimnál kutakodik, nem szarozik, rögtön elmerül bennem a nagy ujjaival. Mégis csak jó haszna lett anyám ajándékának. Felnyögök az élvezettől, nem foglalkozva vele, hogy egy liftben ujjaznak meg.

Sőt, többre vágyom!

– Basszus, imádom ezt a bugyit! – beszél a nyakamba, és ki-be járatja bennem a nagy ujjait, én meg hangosan nyögdécselek, mint egy rossz kurva.

Szeretem a szexet, de így még sosem viselkedtem, mintha nem lenne semmi önkontrollom. Szégyentelenül rámarkolok én is a farkára.

– Jézusom! – kiáltok fel, ahogy végigsimítom, és felfogom, mivel lesz dolgom.

Csilingel a lift, kinyílik az ajtó, és beesünk egy nappaliba. Mint két őrült, aki egy percet sem bír várni, elkezdjük ledobálni magunkról a ruhákat. Semmi szexi nincs benne! Vagy talán mégis, amikor meglátom a meztelen mellkasát, a rengeteg szépen kidolgozott izmot rajta.

Észre sem veszem, hogy rajtam már csak a cipőm maradt a tangámmal, és szemérmetlenül a mellemet és a puncimat simogatva nézem, ahogy vetkőzik előttem. Ez a férfi egy izompacsirta. Próbálom alaposan megnézni magamnak, jó lesz a magányos napjaimra, amikor a vibrátorommal randizom. Letolja az alsóját, és kiszabadul előttem a lenyűgöző méretű pénisze.

Van isten, köszönöm!

Látványára a lábam között eszeveszett erővel tombolni kezd a vágy. Brandon szemei sötéten izzanak, ahogy végignéz rajtam.

– Eszméletlen dögös vagy! – mondja, és felránt magára egy óvszert.

Még jó, hogy neki eszébe jutott, mert én el is felejtkeztem róla. Látszik, hogy nincs rutinom az egyéjszakás kalandokban.

Mire észbe kapok, repülök felfelé, könnyedén felemel, és a falhoz nyomja a testemet. A kezeimmel élvezettel túrok a hajába, a lábaim maguktól átkulcsolják a derekát. Annyira nem jellemző rám ez a hevesség, szinte reszket a testem érte, és mindennél jobban kívánom őt.

– Szét akarlak baszni! – támad nekem.

– Akkor csináld már! – parancsolok rá hangosan.

Hirtelen letépi rólam a tangát. Hát ennyit anyám karácsonyi ajándékáról. Hangosan felnevetek, mint egy idióta a karjaiban. A szikla meg nem törődve semmivel, a nagy farkát azonnal belém nyomja. Nem mintha nem lennék teljesen felizgulva, de a mérete akkora, hogy…

Szent ég!

Felsikoltok, ő felüvölt, ahogy felnyársal magára, és felajzottságomban megtépem a haját. A szájával felváltva szívja a mellbimbóimat, közben nagyon keményen dug, nem kímél, és nem is akarom, hogy visszavegyen a tempóból. Eszméletlenül élvezem, hogy durva velem. Mindketten egyre hangosabban zihálunk és nyögünk a nappali csendjében. A farka olyan mélyen van bennem, hogy mindenemet kitölti. Úgy érzem, itt halok meg, ha nem élvezhetek el azonnal.

– Csak ennyit bírsz? – incselkedek vele, hogy miért, fogalmam sincsen.

– Nem! – nyög fel, és még gyorsabban nekem esik, szabályosan beledöngöl a falba, állatias hangokat kiadva magából.

Az ágyékom összerándul a sokktól, a testem minden porcikájában érzem a vibrálást. Mint egy vulkán, feltör az orgazmusom, ami fel-le cikázik a testemben. A gyönyör, mintha végtelen lenne, és olyan erős, hogy őrült módjára sikongatok a karjaiban, miközben vadul tovább döngöl.

Brandon

Életemben nem kívántam még nőt ennyire. Teljesen elszabadultak az ösztöneim, a vágyaim. Ősember módjára estem neki Winternek, lassan akartam kiélvezni a testét, de mintha megszállta volna valami a testemet. A farkam már a kocsiban robbanás közeli állapotba került, ahogy vonaglott rajtam. Remegő kézzel húztam fel az óvszert, miközben ott állt előttem az észveszejtően dögös testével. A hosszú, szőke haja körbeölelte a gyönyörű nagy melleit, és saját magát izgatta rám várva. Elképesztően erotikus volt a „basszál meg„ magas sarkújában. Ennek a nőnek bombázó a teste.

A falhoz nyomtam, mint egy hülye kölyök, mert képtelen voltam tovább várni. A vágy teljesen elöntötte az agyamat, nem bírtam tisztán gondolkodni, sőt, sehogy. Habozás nélkül belevágtam a farkamat, üvölteni tudtam volna a szűk puncijától, ahogy elfoglaltam. Az is lehet, hogy üvöltöttem, nem tudom, olyan homályos minden.

Iszonyat keményen kefélem, pont úgy, ahogyan kérte, ő meg markolja a forró puncijával a farkamat, miközben sikoltozva elélvez rajta. Felüvöltve ezer darabra szakadok szét, ahogy én is elélvezek. Brutálisan erős az orgazmusom. Egymásra borulva együtt zihálunk az élvezettől. A csendben hangosan koppan a földön a cipője, amiből sikerült kikefélnem.

Belemarkolva a fenekébe elindulok vele a hálószobámba, úgy, hogy még pulzál benne a farkam. Hiába mentem el, még mindig merev vagyok.

Mi a fasz?

– Még mindig kívánlak! – nyögi Winter a nyakamba, amivel mosolyt csal az arcomra.

– Én is – lihegem.

Kihúzodom belőle, leteszem az ágyamra és elhajítom az óvszert. Kikapok egy másikat az éjjeliszekrényből.

Ki ez a nő, valami vudu szexistennő?

Winter négykézlábra fordul előttem, és nyalogatni kezdi a dús ajkait, miközben a farkamat bámulja.

– Basszál szájba! – kérlel, és megőrjítenek a szavai.

Tényleg egy szexistennő!

Hülye lennék nem elmerülni a dús ajkaiban. Nagyra nyitja a száját, és nézem, ahogy befogadja a farkamat. Felhördülök, miközben ki-be tolom magam az ajkai között. Felnéz rám a gyönyörű kék szemeivel, és a látványa akaratlanul beleég az agyamba. Lefogom a fejét, és nem kímélve járatom magam a szájában.

Ó, a pokolba, nagyon jól csinálja!

Baromira vágyom rá, hogy én is megkóstoljam, hogy érezzem az ízét a számban. Egy idő után megfordítom az ágyon, és a lábai közé fúrom a fejem. Élvezettel falom fel mindenét, ő meg hangosan nyögdécsel.

Fantasztikus az ágyban, tetszik, hogy nem szégyenlős, saját magának morzsolja a mellbimbóit. Elkezdem ujjazni a szép punciját, miközben szívogatom a duzzadt csiklóját, levezetem az ujjam a szűk nyílásához, és elmerülök abban is. Nem ellenez semmit, hanem készségesen befogadja a gyönyört. Pillanatok alatt sikítva újra elélvez a számon.

Szent ég! Valósággal vonaglik az ágyamban. Imádom ezt a nőt!

Gyorsan felrántok magamra egy újabb gumit. Megfordítom a testét, és belemarkolva a lenyűgöző kerek fenekébe felhúzom kutyapózba. Hangos nyögéssel benyomom magam a puhaságába. Lassan már úgy morgok mögötte, mint egy beteg medve. Eszeveszetten dugom, mégis úgy érzem, semmi nem elég belőle. Képtelen vagyok kielégülni a testében. Annyira elvesztem, hogy még az időt sem érzékelem, valószínűleg telik, mert izzadni kezdek.

– Semmi nem elég belőled – mondom ki hangosan is a gondolataimat.

– Akkor szedj szét! – parancsol rám.

A testünk folyamatosan összecsattan, rácsapok a szédítő fenekére, kéjesen felnyög tőle, ami felbátorít, és mint egy idióta, döngetés közben csapkodni kezdem.

– Eszméletlenül jó feneked van! – csapok rá megint, és belemélyesztem az ujjaimat, szabályosan rángatom magamra a kívánatos testét.

Winter hol nyögdécsel, hol sikongat, teljesen elragadta a gyönyör, kibaszottul élvezi, amit csinálok vele és én is. Folyamatosan erőteljesen kefélem, közben szívom magamba a látványát. Rég nem szexeltem ilyen jót. Bármit csinálok vele, nem ellenkezik, hanem velem élvezi. Pont megfelelő ritmusban tolja felém a fenekét. Káprázatosan szexi, ahogy meglovagolja a farkamat. Kirántom magam, és hátulról beletolom az arcomat a puncijába, végignyalva mindenét. Rázogatni kezdi előttem a brutálisan vadító popsiját.

– Itt is megdughatlak? – nyomom bele az egyik ujjam a vágyaim lyukába.

– Igen – nyög fel, és örömömben beleharapok a fenekébe. – Még! Kérlek! Harapdálj! – sikongatja.

Több sem kell nekem, azonnal teljesítem a kívánságát, és belemélyesztem a finom húsába a fogaimat, közben ujjazom a fenekét, hogy kitágítsam. Hörögve, nyüszítve élvezkedik, ami engem is még jobban felajz.

Summer

Egy rossz kurva lettem, úgy élvezkedek, mint még soha, mintha egy kiéhezett nimfomán prosti lennék. Gátlástalanul vonaglok, nyögök, utasítgatom ezt a nagydarab baszógépet.

Jézusom, mik jutnak az eszembe! Kivé váltam mellette?

De hát fáradhatatlan, a farkával együtt, én még ilyennel nem találkoztam. Elkezd a hátsómba benyomulni, jézusom! – nyögök fel a fantasztikus érzésre. Próbálom ellazítani magam, de az agyamat a bárban hagytam, ami az utasítást elküldené az izmaihoz. Mindketten felnyögünk az érzésre. Hangosan felhördül mögöttem, mert alig bírja elfoglalni a helyét. Lassan elkezd mozogni, hihetetlenül jó. Képtelen vagyok abbahagyni a sikongatást, ami inkább hasonlít már egy repedt fazékra. Soha nem voltam hangos szex közben. A legkevésbé sem vallott rám.

Ez is miatta van. Miközben ki-be jár bennem, a csiklómat izgatom magamnak, egyszerűen nem bírok kielégülni. Mi a franc van velem? Már kétszer elmentem.

– Tökéletes vagy! – nyög fel, és egyre gyorsabban döngöl.

Ki a fene ez az ember, hogy ilyen hatással van rám?

Jóságos isten! Lehunyom a szemem, a csillagok repdesnek körülöttem, mintha szállnék a fellegekben. Elakad a levegőm, megfeszül a testem, felrobban minden porcikám, miközben sikítva elélvezek. Brand… vagy nem is tudom, mi a neve, felüvölt mögöttem, és rám borulva elélvez. Fáradtan előreesek a párnába, közben ő kihúzódik belőlem, és lihegve eldől mellettem.

– Szent ég, ez kurva jó volt – nyögi.

Talán most már végre kielégültem, mert a fáradtságtól a szemeim lecsukódnak. Szét lettem dugva, és elképesztően jó volt! Életem legjobb szexét éltem át ezzel a vadidegen férfival. Nem szoktam csúnyán beszélni, és még rengeteg kérdés marad megválaszoltalanul a fejemben. Távolról még hallom, hogy letépi magáról az óvszert. Olyan kába vagyok, mint akit fejbe csaptak.

Mennem kellene, de minden tagom sajog. Mi a szokás ilyenkor? Ha vége a szexnek, le kell lépni, nem? Várok egy kicsit, hátha elalszik, csak félő, hogy engem is elnyom az álom. Szándékosan kinyitom a szemem, oldalra nézek, egy pazar hálószobában fekszem. Sejtettem, hogy gazdag, de azt nem, hogy ennyire. Remélem, nem egy maffiózó. Így belegondolva jó nagy felelőtlenség volt eljönni egy ismeretlennel, de valami fura, megállíthatatlan vágy uralta a testemet.

Egyenletesen szuszogó légzés tölti be a szobát. Lassan felé fordítom a fejem. A karját a feje fölött tartva alszik mellettem. Végignézek rajta, szinte az egész ágyat elfoglalja a nagy testével. Én még ilyen izmos férfit csak sportmagazinokban láttam. Az egész teste tökéletes, lenézek a farkára, ami még nyugvó állapotban is nagy. A vádlija és a combjai dagadnak az izomtól. Nem az a felpumpált állat, ez a pali genetikailag nagy. Valószínűleg csak Hulk-bébiket tudna nemzeni. Én meg valószínűleg megkergültem, hogy ilyeneken jár az eszem.

Felsóhajtok a látványára, hát nem csoda, hogy elélveztem tőle. El kellene indulnom, de csak bámulom tovább a meztelen testét. A dús haját, a szép ajkait, az izmos mellkasát. Megrázom a fejem, ideje, hogy elhúzzam a csíkot.

Ez a férfi nagyon nem az én szintemen mozog, és nem csak a gazdagsága miatt – tuti, hogy két pofára falja a nőket. És miért is ne tenné? Megvan hozzá mindene – pillantok le megint a péniszére. Gondolatban fejbe csapom magam. Megkaptam, amit akartam, jól szétdöngette mindenemet. Asszem, még holnap is érezni fogom. Óvatosan lecsúszok az ágyról, és lábujjhegyen elindulok kifelé, ami tiszta hülyeség, mert puha szőnyegbe süppednek a lábaim. Még egyszer visszanézek rá, csakhogy elmentsem magamnak a látványát. Nem valószínű, hogy újra találkozni fogunk.

Kilépek az ajtón, és majdnem dobok egy hátast. Egy hangulatlámpa megvilágítja a nappalit, ami elegendő ahhoz, hogy lássam, hogyan él a felsőtízezer. Pazar, elegáns, dizájnos bútorok állnak mindenhol. A kanapéja akkora, mint a nappalink.

Beszarás!

Ahogy haladok előre, jobbra felfedezek egy nagy konyhát. Az állam a padlón koppan. Ki ez a pali? Ilyen lakást még csak a divatlapokban láttam. Megtalálom a ruháimat lehajítva a földön, a liftajtó közelében a táskámmal együtt. Gyorsan felöltözöm, elrakom a melltartómat, és megfogom a cipőmet. Utoljára körbenézek, megakad a szemem egy fura, nagy gömbalakú dísztárgyon, amiben bugyog a víz, és akkora, hogy a hálómba be sem férne. Értetlenkedem egy sort a gazdagok fura szokásain. Mivel sehol sem látom a bugyimat, úgy döntök, itt hagyom neki ajándékba, már úgyis használhatatlan lett. Rányomok a lift gombjára, szerencsére kinyílik az ajtó, és fáradtan betámolygok. Megnyomom a földszinti gombot, és amint bezárul az ajtó, felveszem a cipőmet és megigazítom a ruhámat.

Képzelem, hogy nézhetek ki – simítom le a hajamat. Nem baj, megérte. Szép emlék lesz öregkoromra. Kinyílik az ajtó, és kilépek egy álomszép előtérbe. A pultnál egy portás ül újságot olvasva. Vajon ez akkor is itt volt, amikor bejöttünk? Biztosan, csak olyan ködös volt minden, mintha meg sem történt volna. Felesleges settenkednem, a cipőm hangosan kopog a márványlépcsőn. Tuti, hogy kurvának nézett, de hát valami olyasmi voltam ma éjjel, ne is szépítsük a helyzetet.

Kilépek a sötét éjszakába, és leintek egy taxit. Az a legjobb ebben a városban, hogy mindig tudsz fogni egyet, annyian vannak. Elbambulva ülök az autóban a gondolataimba burkolódzva. Nagyon jól tudom, hogy ez volt az első és egyben utolsó egyéjszakás kalandom, akármilyen fantasztikusan is sikerült. Ez akkor sem én vagyok.

– Jól van, hölgyem?

– Igen, köszönöm a kérdését.

Egyre jobban kezd kitisztulni a fejem. Elmondhatatlanul élveztem az egészet, viszont valami nagyon, de nagyon nem stimmelt velem. Annyira már ismerem magam, hogy tudjam, ez abszolúte nem én voltam. Tisztán emlékszem, hogy csak egy koktélt ittam. Vagyis nem rúgtam be.

– Megérkeztünk, hölgyem!

– Igen, köszönöm – fizetem ki a számlát, és kiszállok.

Míg felbaktatok a lépcsőn, mert megint elromlott az átkozott liftünk, bevillannak az együttléteink képei, miket kértem, miket mondtam neki: „Basszál szájba!”

Jézusom! A büdös életben nem mondtam még ilyet senkinek. Sosem voltam szemérmes, szende lány, de ennyire alpári módon nem tárulkoztam ki még senkinek. Prostiként üzekedtem egész éjjel. Nagy nehezen megtalálom a kulcslyukat, és kinyitom az ajtót.

A sötétben megy a tévé, Dalton elterülve alszik a kanapén. Halkan leveszem a cipőmet, éppen le akarom kapcsolni a tévét, mikor halára ijeszt.

– Na, milyen volt a csoki? – kérdezi rekedtes hangon.

Ijedtemben kiejtem a cipőmet a kezemből. Bevillan a kép, ahogy bekapjuk Brandonnal… Megrökönyödve Dalton felé fordulok a szörnyű sejtelmemmel.

– Te drogos csokit adtál nekem? – sikkantok fel, mire bólogatni kezd, mintha csak PEZ cukorka lett volna.

Felkapom a cipőmet, és feldúltan püfölni kezdem. Védekezésképpen maga elé tartja a kezét, de így is sikerül bevinnem neki jó pár ütést.

– Te nem vagy normális! Mi van, ha bajunk lesz? A másikat a faszinak adtam. Mi van, ha otthon haldoklik? – borulok ki teljesen.

Szerencsére egyáltalán nem úgy nézett ki, mikor otthagytam.

– Vigyáztam, csak kis adagban tartalmazott vágykeltőt. Sosem veszélyeztetném az életedet! – hárít tovább elszántan.