Tartalomjegyzék

Könyvajánló

Bevezetés

Ez egy interaktív könyv

Versek | 1  W. Shakespeare: XXVII. szonett

2  Radnóti Miklós: Elégia

3  Edmund Spencer: Homokba írtam kedvesem nevét

4  Victor Hugo: Olyan a szerelem

5  Mihail Eminescu: Ó, jössz-e már?

6  Tóth Árpád: Augusztusi ég alatt

7  Ady Endre: Sírni, sírni

8  Kosztolányi Dezső: Akarsz-e játszani?

9  József Attila: Nyári délután

10  József Attila: A szemed

11  Radnóti Miklós: Szerelmes, őszi vers

12  Rainer Maria Rilke: A költő halála

13  Juhász Gyula: Temetés

14  Mary Elizabeth Frye: Ne jöjj el sírva síromig

15  Pásztor Béla: Álmomban

16  Radnóti Miklós: Hőség

17  Radnóti Miklós: Virágének

Milyen verset ír a mesterséges intelligencia?

Pár szó a ChatGPT-ről

Miben jobb a ChatGPT 4o az elődeinél?

Hogyan ír és készít verset a ChatGPT?

Milyen képet tud készíteni a mesterséges intelligencia?

Összefoglalás

Könyvajánló

Tatár Attila "Milyen verset ír a mesterséges intelligencia?" című kötete izgalmas kísérlet a költészet és a technológia határmezsgyéjén. A szerző merész vállalkozásba fogott: híres versek újra írásával mutatja be az emberi kreativitás és a mesterséges intelligencia hasonlóságát, és, különbségeit...?

A könyvben eredeti versek és azok újra írt változatai sorakoznak. Az egyik verziót Tatár Attila költötte át, míg a másikat egy fejlett nyelvi modell alkotta meg. Az olvasó feladata, hogy kitalálja, melyik származik emberi kéztől, és melyiket hozta létre egy valószínűségi algoritmus. Ez a játékos megközelítés nem csupán szórakoztató, de miközben a verseket olvassuk és találgatunk, elgondolkodhatunk: Mi tesz egy szöveget verssé, művészetté?

Az ember és a gép párbeszéde

A kötet egy izgalmas párbeszédet indít el. A gép által generált versek tükröt tartanak elénk, megmutatva, hogyan látja és értelmezi az emberi kreativitást egy nem emberi intelligencia. Ez a tükör olykor meglepően tiszta, máskor pedig sajátosan torzít, ezáltal új perspektívákat nyit meg a költészet értelmezésében.

De ne feledjük, a gép mindezt a tőlünk tanult szövegek alapján teszi. Emberi alkotásokon képzik, és arra ösztönzik, hogy minél emberszerűbb válaszokat adjon. Ez a folyamat lenyűgöző betekintést nyújt az emberi lélek és kreativitás működésébe, hiszen az AI tulajdonképpen az emberi gondolkodás és érzések komplex mintázatait tanulja meg és reprodukálja. Nincsenek valódi tapasztalatai, emlékei, érzelmei. Mint egy ügyes illuzionista, az emberi lelket és elmét imitálja - de vajon hol a határ utánzás és valódi átélés között?

Költészet és kódok

A kötet rávilágít arra is, hogy a modern nyelvi modellek működése bizonyos szempontból hasonlít az emberi gondolkodáshoz. Ahogy az emberi elme asszociációról asszociációra, fogalomról fogalomra halad, úgy az AI is komplex fogalmi hálókon keresztül "szárnyaltatja" gondolatait. Bár az AI lenyűgöző módon képes utánozni az emberi kreativitást, alapvetően egy állapot nélküli szógeneráló gép marad. Nincs memóriája vagy tapasztalata a valós világból származó igazságokkal kapcsolatban; csupán a szövegekből felállított mesterséges rendszer alapján kalkulál tartalmat.

Összegzés

Tatár Attila kötete nem csupán a jelent mutatja be, de a jövőbe is tekint. Ahogy az AI egyre fejlettebbé válik, úgy merülnek fel újabb és újabb kérdések. Meddig terjed a gép kreativitása? Hol húzódik a határ az emberi és gépi alkotás között? És végül: mit jelent embernek lenni egy olyan világban, ahol a gépek is képesek "alkotni"?

A "Milyen verset ír a mesterséges intelligencia?" nem csupán egy verseskötet, hanem arra késztet minket, hogy újra gondoljuk a művészet, az alkotás és az emberi lét alapvető kérdéseit. Ajánlom mindenkinek, aki nyitott az új perspektívákra, és kész elmerülni a költészet és technológia izgalmas párbeszédében. Találgasson, tűnődjön és érezze jól magát!

Benyovszky Máté

www.aiszakerto.hu

––––––––

Könyv adatai:

Kiadó: Tatár Attila

kapcsolat@mivers.hu

Tel: 0620/462-8850.

ISBN szám: 978-615-02-1937-0

Bevezetés

A szerelem talán az egyik legszebb emberi érzés és egy csodaként éljük át, hiszen a legtöbb ember úgy éli meg, hogy fogalma sincs, hogy mikor, miért és hogyan támad benne ez az érzés, csak azt tudja, hogy remeg a gyomra, alig tud aludni és mindig a szerelmére gondol.

Ennél már csak az nagyobb csoda, ha valahogyan ezt az érzést ki is tudjuk fejezni – persze most nem egy szerelmi vallomásra gondolok, hanem valamilyen művészi megfogalmazásra. Szerintem ennek a legjobb eszköze a vers... Nem sok festményt láttam, vagy épületben jártam, amely a szerelem jegyében született, de biztosan vannak ilyenek is (jut eszembe pl. a Tadzs Mahal). Azonban az irodalomban nagyon könnyű szerelmes versekre bukkanni, és könyvekben is találkozunk ennek az élménynek a megfogalmazásával.

De térjünk vissza hozzám. Ahogy a szerelmünk kibontakozott, úgy támadt fel bennem az a „kényszer”, hogy ezt valahogyan ki kell adnom magamból. A legtöbb író-költő átéli, hogy mintha vezetné „valaki” a kezét, magától íródik a mű és a végén alig kell belejavítani, szinte egyből végleges.

Szerelmes verseket írtam, majd később a feleségem versolvasó Facebook csoportból és más helyekről szedett és hozzám átküldött versei jelentettek kellő inspirációt – szóval nem is tudom, hogy akkor ő tekinthető hivatalosan a múzsámnak vagy azok a költők, akiknek a versét átküldte nekem? ☺

De tény, hogy elkezdtem verseket írni és ezeket a verseket a feleségem egy kis könyvbe beleragasztva össze is gyűjtötte. Ahogyan azt a könyvekben írni szokták, teltek az évek és sok vers gyűlt össze.

Egyik reggel – félálomban szoktak jönni a legjobb ötleteim, már sok verset is írtam ilyen féléber állapotban – az a gondolatom támadt, hogy mindenki a mesterséges intelligenciáról (AI) beszél, tapasztalom a félelmet az ismeretlentől: elveszi a munkát, jobb lesz nálunk, stb. Lássuk mire képes.