PETER HOLLINS

SZUPERTANULÁS

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Peter Hollins / Super Learning

In arrangements with PKCS Mind, Inc. through TLL Literary Agency

Independently published, USA, 2021

Fordította

Fehér Zsuzsanna

Szerkesztette

Besenyő Viktória

Copyright © Peter Hollins, 2021

Hungarian translation © Fehér Zsuzsanna, 2022

Hungarian edition © GLB Könyvkiadó Kft., 2022

Cover design © GLB Könyvkiadó Kft., 2022

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

GOOD LIFE BOOKS, BUDAPEST

Felelős kiadó Eitner Noémi és Melher Viktor igazgatók

Műszaki vezető Horányi Laura

Főszerkesztő Melher Viktor

Tipográfia Madarász György

Borítót készítette eyelab.dk

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

EPUB ISBN 9786156455130

MOBI ISBN 9786156455147

Tartalom

Bevezetés

1. FEJEZET: A tanulás optimális feltételei

Hogyan tanulunk?

Az emberi figyelem tartóssága

Tanulás rövid időintervallumokban

Fogalmak és tények, megértés és memorizálás

Fogalomközpontú tanulás

Cél a frusztráció

Segítsünk a gyerekeknek… kudarcot vallani?

Emlékeztetők

2. fejezet: Emlékezés

A felejtési görbe

A tanulási ciklus

Előhívás gyakorlat

Az előhívás gyakorlat használata a mindennapokban

Ütemezett ismétlés

A legjobb magolási technikák

Emlékeztetők

3. fejezet: Aktív tanulási technikák

Öt hatékony technika

Alapos kikérdezés

A Feynman-technika

A váltogató technika

Emlékeztetők

4. fejezet: Tegyük a tanulást másodlagossá!

A megértés hat aspektusa

Problémaalapú tanulás

Gamifikáció

Emlékeztetők

5. fejezet: Tanítás a tanulásért

A tanulási piramis

A támogatóhatás

A pozitív visszajelzés fontossága

Másoktól kapott visszajelzések

Mélyebb információfeldolgozás

Mitől lesz jó egy kérdés?

Kérdések a tanulás megkezdése előtt

Kérdések a tanuláshoz

Kérdések a tanulás után

A PQ4R módszer

Emlékeztetők

6. fejezet: Tanulási hibák

Az olvasás négy szintje

Változatlanság vagy fejlődés?

A tanulási technikák személyre szabásának mítosza

Elmetípusok és tanulási stílusok

Aktív jegyzetelés

Emlékeztetők

Összefoglalás

Bevezetés

A tanulás nekem sosem ment könnyen, ami megmagyarázza, miért voltam közepes tanuló az óvodától a tizenkettedik osztályig, és később az egyetemen.

Valószínűleg a szüleim is tisztában voltak azzal, hogy a tanulás kihívást jelent számomra, mivel elkezdtek mesélni nekem a józan paraszti ész fontosságáról, és arról, hogy milyen jó a kézügyességem. Feltehetően azért tettek így, hogy találjanak valamit, amiért megdicsérhetnek, mert az osztályzataim kapcsán erre nem volt lehetőségük.

Más gyerekekkel ellentétben ez nekem nem okozott problémát. Soha nem éreztem magam rosszul emiatt. Gondolom, néhányan féltékenyek voltak az osztályelsőkre, és frusztrációt éreztek a sikereik miatt. Én egyszerűen úgy vélekedtem, hogy a maga módján mindenki jó valamiben, és az érdemjegyek nem feltétlenül tükrözik az értékemet.

Tudom, ez meglehetősen éleslátó gondolat egy gyerektől. Sok más szempontból viszont hatalmasat tévedtem.

Mint később kiderült, azzal kapcsolatban igazam volt, hogy az iskolai osztályzatok nem fontosak. Az élet eleinte tényleg arról szól, hogy milyen kapcsolati hálót tudsz kialakítani. Utána viszont már a tehetségedtől, a tudásodtól, a szorgalmadtól és a teljesítményedtől, egyszóval az érdemeidtől függ minden. Maga a tanulás – az új ismeretek megértésének, felidézésének és felhasználásának képessége – lesz az, ami valóban számít, ami megváltoztathatja a karrieredet, a kapcsolataidat, és ami boldoggá tehet. Valójában ez lesz az alapja annak, hogy meddig jutsz el, még akkor is, ha az indulásnál valaki a hónod alá nyúl.

Ha gyorsan tanulsz, akkor hamar előbbre juthatsz, mielőtt bárki rájönne, hogy egész idő alatt csak blöfföltél. A gyors tanulás révén olyan lehetőségek nyílnak meg előtted, amelyeket lassabb megértéssel észre sem vennél. Képes leszel rá, hogy olyan irányba tereld az életedet, amilyen irányba csak akarod, mert minden csak a tanulási képességeiden múlik.

Ezt az első munkahelyemen értettem meg igazán. Volt egy munkatársam, John, aki pár héttel később lépett be a céghez, mint én. Hamarosan kiderült, hogy hazudott az önéletrajzában és az állásinterjún, valójában fogalma sem volt arról, hogy mi a feladata, és hogyan kell használni azokat a programokat, amelyek kezelésében minden munkatársnak jártasnak kellett volna lennie.

Először dühös lettem, és igazságtételt akartam követelni. De aztán furcsa dolog történt. Kiderült ugyanis, hogy a srác rendkívül gyorsan tanul. Az íróasztala tele volt emlékeztető cetlikkel, telefirkált jegyzettömbökkel, amelyekre mindig három lépésből álló utasításokat írt magának. Lenyűgöző volt a tanulási hajlandósága, és pár hónapon belül már az én szintemen teljesített mindenben, amiről korábban fogalma sem volt. Persze kezdetben átvert mindenkit, de aztán a gyakorlatban már nem volt különbség köztem és közte. Rekordidő alatt megtanulta, hogyan kell elvégezni a munkát, és utána még évekig a cégnél maradt. Kijózanító felismerés volt ez számomra, mert addig egész másként gondolkodtam a tanulás folyamatairól és értékéről.

Folyamatok. Nem lehetnek olyan nehezek. Kell, hogy legyenek kipróbált és bevált módszerek, amelyeket a hatékonyabb tanulás szolgálatába állíthatunk. Végül is, azok a gyerekek, akiknek jobb jegyeik voltak, mint nekem, biztosan nem voltak mind okosabbak nálam, igaz?

Érték. A tanulás rengeteg ajtót megnyit. Erről fogalmam sem volt. A tanulás nemcsak a munkámra, hanem a hobbijaimra és a mindennapjaimra is hatással van. El fog juttatni oda, ahová el akarok jutni.

De mit is értünk egészen pontosan tanulás alatt? A tanulás az, ahogyan megteremted azt az életet, amit szeretnél. A tanulás az egyetlen módja annak, hogy megalkosd önmagad jobb változatát. Ez az egyik legalapvetőbb készség, amire szükséged van. Ha nem rendelkezel vele, hogyan is változna meg vagy javulhatna a helyzeted?

Nos, Isten hozott a gyorsított tanulás világában, ahol végre megtanulhatod, hogyan kell tanulni!

1. FEJEZET

A tanulás optimális feltételei

Hogyan tanulunk?

Egyszerű kérdésnek tűnik, mégis úgy látszik, a több évtizedes tudományos szakirodalom szerzői nem értenek egyet ebben a kérdésben. A tanulást tekinthetjük szimplán egy olyan tevékenységnek, amit csecsemőként kezdünk el gyakorolni, mindenféle felkészülés nélkül. Diákként a folyamatosan áramló információk és tapasztalatok befogadói vagyunk. A hagyományos iskolarendszerben a tanárok azzal mérik a teljesítményünket, hogy mennyire pontosan adjuk vissza a kapott információkat. Nincs hát más választásunk, mint egyszerűen bebiflázni, amit elénk raknak.

Ez az adatfelhalmozás és az információk ilyen számonkérése azt sugallja, hogy a tanulás egy automatikus folyamat, amelyet csak nyomon követni lehet, de irányítani nem. Valójában vannak olyan tényezők, korlátok és feltételek, amelyek befolyásolják a tanulási képességünket. Ezek megértése segíthet elkerülni a hibákat, és felgyorsíthatja a tanulás folyamatát. Ez a könyv olyan tudományos elveket és módszereket mutat be, amelyek segítségével kiválaszthatod a számodra leghatékonyabb tanulási technikákat.

Minden mentális tevékenységet, így a tanulást is belső és külső tényezők befolyásolják. Van, amit irányíthatunk, van, amit le kell győznünk, és amin dolgoznunk kell. Az 1. fejezet a tanulási képességeinkre irányuló tudományos alapelveket tárgyalja, valamint bemutat néhány olyan szupergyakorlatot, amelyekkel növelhetjük tanulási kapacitásunkat. Az eddigieket összefoglalva: termékeny feltételeket kell teremtenünk a tanuláshoz, ellenkező esetben a saját életünket szabotáljuk.

Ugye nem próbálnál síelni tanulni a sivatagban?

Az emberi figyelem tartóssága

A tanulás egyik előfeltétele, amit figyelembe kell vennünk, hogy mennyi ideig tudunk koncentrálni. A Technology, Entertainment and Design nonprofit csoport – amelyet mindenki TED néven ismer – 2006 óta készít online videókat, amelyekben befolyásos előadók és vezetők szerepelnek az üzleti élet minden területéről. A TED-előadások az évek során az ötletek és az inspiráció meghatározó forrásává váltak.

A TED-előadások sikerének egyik titka a rövidség: legfeljebb 18 percesek lehetnek. Chris Anderson, a TED kurátora azt mondta erről: „Így a videó elég hosszú ahhoz, hogy komoly legyen, és elég rövid ahhoz, hogy fenntartsa az emberek figyelmét. Az előadókat, akik általában 45 percig szoktak beszélni, arra kényszerítjük, hogy 18 percbe sűrítsék mondandójukat, s ezáltal rávesszük őket, hogy komolyan gondolják át, mit akarnak mondani, mi az a központi gondolat, amit meg akarnak osztani.”

A hollywoodi filmek többsége nem tart tovább 150 percnél. 2016-ban a filmek fele kétórás vagy rövidebb volt. A filmeket könnyebb végigülni, mert megnézésük lényegében passzív tevékenység; mivel a látványról már gondoskodtak, nem kell plusz energiát fordítanunk arra, hogy elképzeljük a dolgokat. A TED-előadások ezzel szemben aktív részvételt igényelnek, és kevés vizuális ingert szolgáltatnak, hisz csak egy ember mozog a színpadon. Rövidebbnek kell lenniük. Ez nem véletlen; a megkötés tudatos, és arra szolgál, hogy az emberek koncentrációs képességét figyelembe véve az előadások a lehető leghatékonyabbak legyenek.

A filmekhez hasonlóan a TED-előadások is fárasztók, bár más mértékben. Eljön az a pillanat, amikor az agy elfárad, és fel kell töltődnie, akár úgy, hogy mással foglalkozik, akár úgy, hogy pihen. Legyen szó egyórás előadásról vagy háromórás filmről, a szellemi fáradtság előbb-utóbb beáll.

Kutatások szerint az egészséges felnőttek átlagosan 15 percig képesek koncentrálni. A Microsoft Corporation kutatásai azt állítják, hogy a közvetlen figyelmünk időtartama – egyetlen koncentrációs blokk – átlagosan 8,25 másodpercre csökkent. Ez kevesebb, mint az aranyhalaké, amelyekről kimutatták, hogy közel kilenc másodpercig képesek fenntartani a koncentrációt.

Amikor a tanulás kerül szóba, muszáj megemlítenünk a figyelmet és a memóriát is. Csak annyit tudunk tanulni, amennyit képesek vagyunk figyelni, ezért a tanulás és az emlékezés területén végzett kutatások nagy része az idő kérdésére összpontosít.

Tehát, meddig tudsz koncentrálni? És mi az optimális időtartama egy tanulási folyamatnak? A Louisianai Állami Egyetem (LSU) tanulmányi sikerekkel foglalkozó szakértője, Ellen Dunn szerint 30-50 perc az ideális egy új anyag megtanulásához. „Fél óránál kevesebb egyszerűen nem elég – állítja Dunn –, 50 percnél több pedig már túl sok információt tartalmaz, amit az agy nem tud egyszerre feldolgozni.” Két tanulási blokk között öt-tíz perc szünetet kell tartanunk.

Az 1950-es években két kutató, William Dement és Nathaniel Kleitman megállapította, hogy az emberi szervezet általában 90 perces ciklusokban működik, akár ébren van, akár alszik. Ezt a mintázatot ultradián ritmusnak nevezik. Az egyes ciklusok kezdetét az éberség időszakaként határozzák meg, amely a magas teljesítmény középső periódusáig fokozódik, majd a végén, a stressz időszakában lelassul. Ha megértjük, hogy a 90 perces ciklus hogyan működik a nagyobb, 24 órás, úgynevezett cirkadián ritmus összefüggésében, az segít megjósolni, hogyan fogunk működni egy nap folyamán, és ennek az információnak a birtokában hogyan tervezhetjük meg a napunkat úgy, hogy a lehető leghatékonyabbak legyünk.

Mindezek a példák és tanulmányok rámutatnak egy fontos stratégiára a hatékonyság növelése kapcsán: a tanulás kisebb időegységekre bontására. Az óriási információáradat ugyanis egyszerűen nem fog eljutni az agyunkig. Ha megismerjük a saját adottságainkat és korlátainkat, nemcsak jobban tanulunk, de rengeteg energia, idő és erőfeszítés elpazarlásától is megkíméljük magunkat, ami nem vitt volna közelebb a célunkhoz.

Tanulás rövid időintervallumokban

Amikor a test izmait eddzük, akkor terheljük és dolgoztatjuk őket. Apró, mikroszkopikus szakadások és sejtszintű károsodások keletkeznek bennük, de miután regenerálódnak, sokkal erősebbek lesznek, mint korábban. A figyelmünkre is gondolhatunk úgy, mint egy edzhető izomra. Állandó, fenntartható, megfelelően intenzív, de nem kimerítő tempót kell diktálnunk magunknak. A túledzés csak kimerít, a pihenőidők beépítése megerősít.

Azáltal, hogy a tanulási tevékenységeket blokkokra osztjuk, elegendő időt hagyunk az agynak a regenerációra, hogy aztán újult erővel dolgozzon tovább, s így lehetségessé válik, hogy hosszabb időn keresztül több információt tegyünk magunkévá. Ezért jó ötlet az új tanulási rutin kialakítását egy ütemterv megalkotásával kezdeni.

Hosszú távú tervezés. A félév, az online kurzus vagy a kutatási projekt kezdetén állítsunk össze egy tanulási rendet. Ezt könnyen megtehetjük a gyakorlatilag minden internetszolgáltató által nyújtott ingyenes online naptárprogrammal, vagy egy papíralapú naptárral.

Gondoljuk végig, hogy a nap mely időszakában szoktunk a legtöbbet dolgozni. Néhányan nappal aktívabbak, míg mások éjszaka. Csak arra kell ügyelnünk, hogy elegendő időt hagyjunk az alvásra és az étkezésre. Igazából megvan a tudományos alapja annak is, hogy éjszaka vagy reggel vagyunk-e produktívabbak, erre a jelenségre utal a „pacsirta” és a „bagoly” kifejezés.

Ha igazán ráhangolódunk az agyunkra és a testünkre, akkor a 90 perces ciklus és a naptár együttes alkalmazásával még jobban pontosíthatjuk az időbeosztásunkat. Például 90 perces blokkokat alakíthatunk ki szünetekkel, figyelembe véve a fáradást. Ez egy kicsit alaposabb önvizsgálatot és megfigyelést igényel, de ha pontosabban meg tudjuk határozni azt az időintervallumot, amikor a teljesítőképességünk magasabb, akkor tovább finomíthatjuk tanulási rendünket.

Tanulási blokkok. Az LSU tanulmányában szereplő 30-50 perces tanulási szakaszt a saját céljainkhoz adaptálhatjuk: 30 perc tanulás már hatékony lehet, 50 percnél hosszabb idő viszont indokolatlanul nagy nyomást gyakorol az agyra. A heti időbeosztáson belül tehát ügyeljünk arra, hogy a leghosszabb tanulás után mindennap iktassunk be egy szünetet.

Ismétlem, igazodjunk ahhoz, amit a szervezetünk elbír: ez lehet 50 perc 10 perces szünettel, vagy 45 perc 15 perces szünettel. A tanulás akár 30 percig is tarthat, ha feltétlenül szükséges rövidíteni. Alkalmazhatjuk a híres pomodoro technikát, amit általában a munka hatékonyságának növelésére használnak: ez 25 perc aktivitás, majd 5 perc teljes kivonulás a tevékenységből. A konkrét időtartamot nem muszáj szigorúan meghatározni. Csak az a fontos, hogy olyan időkeretnek kell lennie, amit elég könnyű rendszeresen betartani. Kérdezzük meg magunktól, hogyan tudnánk egy aranyhal vagy egy gyermek figyelmét lekötni. Felnőtt elménk nem is különbözik az övéktől annyira, mint ahogy hinni szeretnénk.

Fogalmak és tények, megértés és memorizálás

Roger Säljö 1979-es kutatásai során megállapította, hogy magát a tanulást többféleképpen is szemlélhetjük, de általában két kategóriát különböztetünk meg: a felszínes és az elmélyült tanulást. A felszínes tanulás az ismeretek, tények megszerzésére és a memorizálásra vonatkozik, míg az elmélyült tanulás a valóság, a jelentés mélyebb rétegeinek megértésére. Erre a különbségre később még visszatérünk, amikor a különböző tanulási megközelítéseket és technikákat vizsgáljuk.

A felszínes és az elmélyült kifejezés azt sugallhatja, hogy az utóbbi minden helyzetben jobb, mint az előbbi, de ez nem mindig igaz. Van, amit a legjobb, ha bemagolunk, és nem azzal foglalkozunk, hogy értelmet keresünk benne, ami kontextusba helyezné a fogalmakat. Valójában az agyunk ösztönösen használja mindkét folyamatot. Ha adnék neked egy harminc véletlenszerű elemet tartalmazó listát, és arra kérnélek, hogy jegyezd meg, valószínűleg nem segítene, ha a gondolataidban kutatva megpróbálnál valamilyen mintát vagy kapcsolatot találni az egyes elemek között. Ezzel csak az időt pazarolnád, amikor a feladat az egyszerű információmegőrzés.

A magolás azonban legtöbbször inkább a tények elkülönítését, mintsem azok összekapcsolását eredményezi. A tényeket különálló információdarabokként rögzíti, anélkül hogy kontextusba helyezné, vagy kapcsolatot teremtene egy nagyobb összefüggésrendszerrel, s így nem rögzülnek tartósan a tanultak. Néha ez nem gond, de nem árt észben tartani, hogy az információk elég könnyen elvesznek a rövid távú memóriából.

A megtanulható dolgok túlnyomó többségének van valamilyen rejtett vagy nyilvánvaló mintázata. Általában ezeknek a megtanulása a legfontosabb. Őszintén szólva a minták híján egyébként sem lenne hasznos, amit megtanulunk. A minták teszik a fogalmakat hasznossá. Nélkülük a tények nagyon korlátozott vagy átmeneti jelentőséggel bírnának csupán, épp ezért nem is lenne fontos, hogy egyáltalán megtanuljuk őket. Végül is az emberi agy pontosan így fejlődött ki az évezredek során: csak az értelmes és a túlélés szempontjából releváns adatokat szívta fel, értette és őrizte meg.