Run Rabbit Run

Ellyne

Run

Rabbit

Run

GREEN FALLS SZÖRNYEK

„Ostara”

EGY „SÖTÉT” HÚSVÉTI

NOVELLA

ELLYNE

Szerkesztés & Korrektúra:

Fábián Fruzsina

_

Ahhoz, hogy értsd a történet menetét, javaslom elolvasásra a Green Falls első történetét, amit Carol Of The Bells címmel megtalálsz a webshopokban!

FÜLSZÖVEG

Green Falls városában a hó elolvadt, a természet virágzik, és a húsvéti démon hajszája megkezdődik…

Elizabeth Lane évek óta nem járt Green Fallsban, de egy megörökölt nyaraló miatt úgy dönt, végre visszatér – és talán gyökeret is ereszt. Húsvét közeledtével azonban kénytelen megszállni a hegyek között, egy hátborzongató erdő mélyén álló házikóban.

A helyszín tökéletesnek tűnik arra, hogy utánajárjon a várost övező kísértethistóriáknak.

Azt viszont nem tudja, hogy valójában nem maga a ház a kísértetjárta, hanem a hegyeket körbeölelő erdő, és annak mélyén lakozó világítószemű démon, aki igencsak ismerős a számára.

Nathan Cole tizenkilenc éves korában a fejébe vette, hogy a lány az övé lesz. Azóta csak várt és várt, hosszú évekig, amíg Lizzie vissza nem tért.

Most pedig itt van, és meglepő módon a kis kíváncsi, élesnyelvű fotós lány, igencsak kapó arra a játékra, amit kitervelt neki…

Ez a húsvéti időszak más lesz, mint a többi.

E történet dala legyen a: Run Rabbit Run

Egy paródikus elemekkel megspékelt sötét húsvéti könyv, amely kizárólag csak 18 éven felülieknek szól!

_

A malis vituperari laus est…

A gonoszok gyalázkodása dicséretnek számít…

-

Egy újabb, indokolatlan latin idézet a könyv elején.

írói üzenet

Azoknak, akiknek nem volt elég egy sötét télapó, még pofátlan módon egy dögös húsvéti nyúlra is szükségük van.

Telhetetlen vagy és még perverz is.

Menj el terápiára!

Green Falls még mindig kellőképpen komolytalan, és tárt karokkal várja azokat, akiknek semmi sem szent!

Ui:. Még mindig nem vagyok sátánista, köszönöm a kérdést!

KELLEMES ÉS PISZKOS KALANDOT!

PLAYLIST

Flanagan & Allan – Run Rabbit Run

The Velvet Underground, Nico – Venus In Furs

Labrinth – Mount Everest (Slowed)

gothcandy – Want It Crave It

Muse – Supermassive Black Hole

The Buttres – Brutus (Instrumental)

Ethereal Chronicles – Run Rabbit

Shaman’s Harvest – Dirty Diana

Sohodolls – Bang Bang Bang

Lana Del Rey – White Feather Hawk Tail Deer Hunter

Sophie Woodhouse – Coquette Habit

Chase Atlantic – The Walls

Connie Francis – Earth Angel

RLAHDR – Little Age Max

Glass Animals – Take A Slice

TRIGGER WARNING

konszenzuális erotikus / explicit szexuális tartalom

BDSM elemek (kötözés, dominancia - alávetettség dinamika)

természetfeletti lények / démoni átváltozás

enyhe horror elemek

voyeurizmus jellegű jelenet (fotózás intim helyzetben)

obszcén / vulgáris nyelvezet

power play (pszichológiai és fizikai dominancia)

Tartalom

FÜLSZÖVEG

_

írói üzenet

PLAYLIST

TRIGGER WARNING

Elizabeth

Elizabeth

Nathan

Elizabeth

Nathan

Elizabeth

Nathan

Elizabeth

Nathan

Elizabeth

Nathan & Damien

Elizabeth

Nathan

Elizabeth

Nathan

Elizabeth

Nathan

Elizabeth

Nathan

Elizabeth

Nathan

Elizabeth

EPILÓGUS

Elizabeth

Elizabeth

Ez fantasztikus!

Nem csak a bérelt házam, ahová semmi pénzért nem költöztem volna be önszántamból, hanem maga a környezet. A borongós erdő, a sűrű fenyves, a lelakott, hatalmas vendégház, amely körül végigfut egy pofás kis veranda.

Mégis hangulatos, legalább annyira, mint egy Démonok között forgatási helyszín.

Azt mondtam volna, hogy fantasztikus? Valójában úgy értettem, hogy fantasztikusan horrorszerű!

– Hé, biztosan minden rendben lesz veled itt? – kérdezi Gwen, amint megjelenik mögöttem az utolsó dobozommal.

A nappaliban állva próbálok uralkodni a riadt arckifejezésemen. Nem akarok több gondot okozni neki, mint amennyit már így is okoztam. Amikor Green Fallsba jöttem, kiderült, hogy az örökölt nyaralóm felújítása még mindig zajlik, és jelenleg lakhatatlan. Gwen és az új pasija, Damien házában húztam meg magam, amíg nem sikerült elintéznem, hogy eme „ki ver a frász” külsejű hely szabaddá váljon számomra a következő hetekben.

Ha tudtam volna, mi vár rám, akkor inkább egy motelban húzom meg magam, miután feltankoltam az éjjel-nappali boltban, és a benzinkút mosdójában fürdök esténként.

– Igen, rendben leszek – villantok rá egy hamis mosolyt.

Gwen egyből hitetlenkedve rázza meg a fejét látványomra.

– Még mindig örülnék, ha inkább nálunk maradnál.

– Én is! – jelenik meg mögötte Damien.

Lerakja a legnehezebb dobozomat az ajtó mellé, majd derékra vágott kézzel körül néz.

– Bár bent sokkal szebb, de még így is a frász kerülget tőle.

Valóban otthonos a hatalmas kandallóval, régi TV-vel és antik bútorokkal. A kanapé kényelmes, a hálószoba pedig vetekszik egy hotelével. A konyha álom, a filmszerű gránitpultjával és a telepakolt hűtő csak hab a tortán. Még egy drága bor is ott várt rám az ablakpárkányon, amint beléptem a helyiségbe.

Mégis van egy furcsa hangulata az egésznek.

Egyből a Hívatlanok film jut az eszembe, de azonnal elhessegetem a gondolatot, még ha izgalmas is a gondolat, hogy én legyek az új túlélő lány.

– Nem, nem, itt szeretnék maradni – válaszolok határozottan. – Nagy lány vagyok, és tudom hívni a rendőrséget is, ha bármi adódna.

Gwen felhorkan.

– Figyelj, kocsival tíz percnyire vagyunk innen a faházsoroknál. Itt töltjük a hegyekben a szabad két hetünket, szóval elérsz, rendben? De örülnék, ha átjönnél, ha kicsit is azt érzed, nem vagy biztonságban.

– Igen, akár éjszaka is hívhatsz minket, és ha annyira pánikolsz, hogy nem tudsz vezetni, eljövünk érted, oké? – társul Damien a barátnője mellé, miközben átkarolja a vállát.

Olyan cukik, hogy egyből megkívánom az édességet.

Talán pont erre van szükségem. Egy jó filmre, egy adag csokis-mentolos kekszre, na meg a finom borra. Túl sok horrort nézhettem mostanában, amiért ennyire túlgondolom ezt a két hetet, amit ebben az isten háta mögötti házban töltök majd.

– Kösz, srácok! – nézek rájuk hálásan.

Gwen és én együtt dolgoztunk az Espane Magazinnál, és bár azóta én a North Waynél fotózok, kapcsolatban maradtunk. Damient csak futólag ismertem, nagy névnek számított a körünkben, mint újságíró. Nagyon inspiráló, hogy ők ketten ennyire egymásra találtak, és a karrierjükben is egymás támaszai.

Talán egyszer én is megtalálom a megfelelő embert, aki nem viszolyog attól, hogy szabadszájúan állok bele a politikába és a társadalmi ügyekbe, aminek következtében olyan fotókat közlök, ami olykor kompromittáló. Arra a férfira vágyom, aki nem trófea feleséget akar, hanem olyasvalakit, akivel megélheti a gondtalan énjét, miközben éjszakánként mocskos dolgokat művelhet a hálószobában, olyat, ami…

– Liz – integet előttem Gwen.

– Ó, bocsi, elmerengtem. Túl cukik vagytok ehhez a szellemjárta helyhez, szóval menjetek – hessegetem el őket.

A verandán Gwen még egyszer utoljára felém fordul.

– Akkor sem tetszik nekem ez a hely, hiába bizonygatta Damien, hogy erre egy lélek sem jár – suttogja.

A pasija a kocsijának dőlve várja őt.

– Ne aggódj! – szorítom meg a vállát.

Gwen csodaszép. Míg neki az orrát, és enyhén a járomcsontját lepik el a finom árnyalatú pöttyök, az én arcom olyan, mint akinek a fejét egy maréknyi csillámporba nyomták volna. A múltkor még az orromban is felfedeztem párat. Ölni tudnék a szeplőiért. Ráadásul a vad, már-már tejfehér árnyalatba hajló fürtjeim sem segítenek a helyzeten, mert olyan, mintha extrán kivilágítaná az arcomat, ezt pedig egyesek rikítónak, túl soknak gondolják.

Szóval igen, furcsaságok sokaságával vagyok megáldva, és annak ellenére, hogy gyakran voltam vicc tárgya tinédzser koromban, amire általában egy csípős megjegyzéssel vagy végszükség esetén egy jobbossal válaszoltam, a sok év alatt mégis megtanultam megszeretni magamban minden furcsaságot.

Egyesek még manapság is úgy bámulnak, mintha földönkívüli lennék, és ettől sokszor kellemetlenül éreztem magam a múltban. A legjobb barátom, Brianna, viszont közölte velem, hogy csak azért bámulnak, mert érdekes vagyok.

Ha valaki megért engem, az Bri, a vibráló, természetes vörös hajával, és piszkosul para Halloween rajongásával, amiért a vallási fanatikusok boszorkányt kiáltottak rá, már nem egyszer.

Voltak átsírt éjszakái az ölemben jó párszor.

Tuti biztos, hogy egy Salemi boszorkány leszármazottja.

Mostanság sokszor eszembe jut a randizás, és az elhatározás, hogy egy olyan férfira van szükségem, aki elbírja a földönkívüli kinézetű, albínószerű lányt, az indie horror és perverz szörnyes könyves rajongásával.

Megölelem Gwent, és újra megnyugtatom. Most már én is kezdem elhinni a szavaimat, így amikor végre útjára bocsátom Damiennel egyetemben, megereszkedett sóhajjal figyelem a távolodó kocsit a verandáról.

Annak ellenére, hogy március vége van, még mindig néhol hófoltos a táj, és éppen csak próbál télből tavaszba fordulni a természet.

Úgy döntök, visszatérek a bérelt házba.

Pusztulat para még mindig.

Kellemes zene hangja tölti be a vendégház csendjét, háttérben halkan megy az Álmodj Rózsaszínt, ugyanis nem vagyok annyira mazochista, hogy a kedvenc horror filmjeimmel kergessem magam paranoiába ma éjszaka.

A házban felstószolt magazinokat lapozgatom a kényelmes fotel biztonságában, és ahogy ismét belekortyolok az epres boromba, fanyar íz önti el a számat, az élvezettől pedig halkan felnyögök.

Nem is értem, miért féltem annyira egyedül itt maradni. Egy árva lélek nem jár erre, leszámítva a szarvasokat. Úgy fél órával ezelőtt három is legelt a veranda előtt.

Senki nem tudja Gwenen és Bri-n kívül, hogy valójában miért akartam visszatérni Green Fallsba. Már az itt töltött nyarakon is izgalomba hoztak a mendemondák és a sok-sok sötét pletyka. Persze akkoriban azt gondoltam, ez csak marketing hajsza a több turista reményében, de az utolsó itt töltött nyaramon valami megváltozott.

Ennek már öt éve, és azóta sem tettem be a lábam ebbe a városba, hisz mégis csak egy számomra fontos személyre emlékeztetett, a nagymamámra.

De most itt vagyok, és nem csak azért, hogy nyugodt helyen dolgozhassak az új fotóimon, amit a magazinnak kell beküldenem határidőre, hanem azért is, hogy végre utána járjak azoknak a pletykáknak, amik tizenhét éves korom óta izgatják a fantáziámat.

Belekortyolok ismét a fanyar ízű boromba, közben az ölemben fekvő papírhalmot tanulmányozom. Mindenféle újságcikkek gyűjteménye különféle helyi magazinokból és jelentések a furcsa észlelések kapcsán.

Sötét alakok az erdő mélyén, világító szemek, furcsa maszkok. Mint egy rituálé, vagy egy titkos szekta.

Még jó, hogy nyitott vagyok ezekre a dolgokra, és abnormálisan izgatja a fantáziámat.

Fogalmam sincs mikor nehezül el a szemhéjam, és bukik előre a fejem, miközben a poharamból a meztelen lábamra fröccsen a bor, a mappám pedig kiesik az ölemből. Hirtelen felriadok és úgy nézek körbe, mintha fogalmam sem lenne arról, hogy ez most álom vagy valóság-e.

Jegyzetek hevernek körülöttem, a félig teli boros üveg az asztal szélén áll. A film már a vége felé jár, én pedig hunyorogva próbálok magamhoz térni.

Megdörzsölöm a szememet, majd elkezdek összepakolni. Kikapcsolom a TV-t, és a poharammal kimegyek a konyhába. Az ablakot már nem verdesi az eső úgy, mint pár órával ezelőtt, a vízcseppek szinte már fel is száradtak a csípős szélben. Olyan sötét van kint, hogy kezd frusztrálni, hogy nem látok semmit.

A tükörképem halványan verődik vissza az üvegről, és egy furcsa érzés kerít hatalmába, amikor a fény lágyan pislákolni kezd a konyhában.

Basszus, ha most kimegy a biztosíték, esküszöm, hogy…

Egy hatalmas csattanás hallatszik kintről, én pedig ijedtemben megugrok.

Mi a fene?

A nappaliba sietek, ám a szívem a torkomban dobog, és a hatalmas ablakhoz somfordálva kikukucskálok a függöny mögül. A kinti lámpa ég, egy kis fényt vetve az udvar elülső részére, de semmit, pontosabban senkit nem látok.

Talán egy szarvas borította fel a kukát.

Remélhetőleg…

Kifújom a levegőt, és elengedem a függönyt. Biztosan csak paranoia. Még nincs is húsvét, szóval kétlem, hogy valamelyik sötét alak kísértene itt, még ha valójában fogalmam sincs arról, mennyi alapja van a mendemondáknak.

A francba is, szükségem van egy forró fürdőre.

Elizabeth

Figyelem, ahogy felszáll a gőz a bőrömről, miközben az arcomat masszírozom a tükör előtt. A legjobb gyógyír az idegrendszerre egy jó masszázs, főleg, ha shea vajas krémmel csinálod.

Legalábbis Bri mindig ezt mondja, és totálisan igaza van.

Belebújok a fehér, kasmír pulcsimba, majd kisétálok a gőzölgő fürdőszobából. A folyosón megcsapja az arcomat az enyhe, hideg szellő, mire megtorpanok. Valami furcsa, de nem tudom megfogni az adott pillanatban, hogy pontosan mi az.

Lassan tovább sétálok, egészen a konyha bejáratáig, amíg meg nem látom a mosogató felett tárva-nyitva álló ablakot.

Az első gondolatom az, hogy valaki van itt, de aztán egyből eszembe jut, hogy jó pár pohár bort legurítottam, így nem lepne meg, ha én hagytam volna így, a szél pedig belökte.

– Bakker, Elizabeth – sóhajtom. – Sürgősen keresned kell egy másik helyet holnap.

Átszelem mezítláb a konyhát, majd lábujjhegyre állva becsukom az ablakot. Amint kizárom a hideget, megnyugszom, ám az üvegen keletkező pára felfed előttem egy írást, amit valaki talán az ujjával rajzolt fel.

Még mindig gyönyörű vagy!

Egész testemben megmerevedem, a hideg végigfut bőröm minden szegletén, aztán a nappaliban lévő lemezlejátszó hirtelen megszólal.

Levegő után kapva megfordulok, fenekem a pultnak nyomódik. Remegő ujjakkal nyúlok a késtartóhoz, hogy kihúzzak belőle egy éles példányt, amivel megvédhetem magam. A zene halk, először nem is ismerem fel.

Valaki van itt, most már teljesen biztos vagyok benne, és a fő szerencsém talán az, hogy a fürdéssel sikerült kitisztítanom a bormámoros fejemet.

Megkerülöm az előttem álló konyhaasztalt, majd a falhoz simulva próbálok kikukucskálni. Nem látok semmit, így továbbmegyek. Fülemet hegyezem bármiféle neszre, de csak a zenét hallom, ami egyre hangosabb, aztán a nappali felé somfordálok. Körbenézek a tágas térben, de sehol semmi.

Továbbsétálok, de az ismerős zene taktusától kiráz a hideg. A mély férfihangok felcsendülnek, és pofátlanul vérfagyasztóan dalolják, hogy Run Rabbit Run.

A nappaliba érve mindent úgy találok, ahogy hagytam. A takaró összegyűrve a kanapén, a poharam lenyomata pedig a kis asztalon.

Nagyon rosszat érzek. A nyitott ablak kellőképpen lehűtötte a levegőt annak ellenére, hogy a tűz a kandallóban még mindig ég. Ekkor veszek észre valamit, ami eddig biztosan nem volt ott.