Péterfi Laura

SZERELEMBŐL ELÉGTELEN

HELMA Kiadó 2025

© Péterfi Laura

Minden jog fenntartva.

A könyv bármely részének közléséhez a kiadó

előzetes hozzájárulása szükséges.

ISBN 978-963-639-978-8

Kiadja a HELMA kiadó 2025.06. 01.

Borító: Bakó Lilla

Korrektor / szerkesztő: Sike Erzsébet

A HELMA Kiadó gondozásában eddig
megjelent könyv Péterfi Laura szerzőtől:

Szerelemből elégtelen – 2025.

A könyv megvásárolható többféle
formátumban a HELMA kiadó weboldalán: www.helma.hu.

Samantha alig húszévesen lesz David, a dörzsölt üzletember felesége. Fülig szerelmes a férjébe, aki a nászéjszaka hajnalán magára hagyja. A magyarázat pedig egyre késik. Tina, Samantha anyja még tovább mélyíti a hirtelen támadt szakadékot a fiatal házasok között. Végül Samantha nem bírja elviselni a csalódást, és inkább megszökik. David elől azonban nincs menekvés! Ragaszkodik mindenhez, ami az övé, a feleségéhez is.

ELSŐ FEJEZET

A tiszteletes hangja ércesen zengett a gyönyörű katedrálisban, amikor befejezte a szertartást.

– Most megkötött házasságotokat az Egyház nevében érvényesnek nyilvánítom, és megáldom az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében!

A meghívott vendégek vele együtt mondták ki a végső szót:

Ámen!

Samantha Stone volt a világ legboldogabb ifjú arája! Széles mosollyal nyújtotta a karját férjének, Davidnek, miközben kifelé igyekeztek a kellemes hűvösből a szikrázó napsütésbe.

Még az időjárás is megkönyörült rajtuk!

A Londonban oly ritka szikrázó napsütés elkísérte őket a Royal szállodáig, ahol háromszáz vendég társaságában fogják tovább ünnepelni a mai napot.

Samanthát édesanyja kísérte az oltárhoz, mivel apja néhány éve meghalt. Egyik szülőjével sem volt különösen szoros a kapcsolata, de anyja mindenáron ragaszkodott hozzá, hogy mellette lépkedhessen az oltárig.

Ehhez valószínűleg hozzájárult az a méregdrága ruha is, amit a férje, David vásárolt a leendő anyósának erre az alkalomra.

Nem mintha nekik nem lenne elég pénzük!

Apja egy egész cégbirodalmat hagyott hátra, magasan képzett menedzsmenttel. Samantha úgy tervezte, miután befejezi az egyetemet, legalább egy évig valahol Ázsiában jótékonykodik, majd visszatérve birtokba veszi jogos örökségét, és cégvezetőként munkálkodik tovább.

Anyja azonban addig duruzsolt a fülébe, hogy egyszerűbb lenne egy okosan megválasztott férj, aki leveszi ezt a gondot mindkettőjük válláról, hogy beadta a derekát. Elhalasztotta még az ösztöndíjként megnyert egyéves amerikai tanulmányutat is, és megígérte az anyjának, hogy részt vesz a huszadik születésnapjára rendezett ünnepségen.

Az anyja minden alkalmat megragadott, hogy mutogathassa magát, de azt még Samanthának is el kellett ismernie, hogy elfogadhatatlan viselkedés lenne a részéről, ha ő, mint ünnepelt, nem venne részt a saját születésnapi partiján.

Ezen a partin aztán felvonult egész Európa tizennyolc és negyven év közti férjjelöltje. Samantha élete pedig azonnal a feje tetejére állt, amikor kezet csókolt neki a tökéletes férfi: David Jones.

A teljesen tapasztalatlan lányt elvarázsolta a sármos, koromfekete hajú, tökéletes mosolyú férfi. Magával ragadta a férfias kisugárzása, a sima modora, a határozottsága, ahogy táncba vitte, vagy kikísérte a teraszra, ahogy kisajátította az első perctől kezdve.

És ahogy megcsókolta! Davidet körüllengte a hatalom és a gazdagság! A céltudatosság, a finom arrogancia, amivel azonnal levette a lábáról a lányt.

Samantha úgy érezte, hogy mellette élete végéig biztonságban lesz! A férfi jóval gazdagabb volt, mint ők, tehát nem kellett attól félnie, hogy a hagyatékára pályázna.

Képtelen volt ellenállni David vonzerejének! A tapasztalatlan lány boldogan elhitte, hogy ő a férfi számára a világ legkülönlegesebb nője, hogy rajta kívül soha, senkire nem vágyott!

Most, a csodaszép esküvői ceremónia után, kicsit félve várta a nászéjszakát. Mit nyújthat ő egy tapasztalt, harminchat éves férfinek, a saját ártatlanságán és tapasztalatlanságán kívül? De David csak nevetett rajta, magához szorította és forró szavakat suttogott a fülébe, amik felpezsdítették szűzies vérét.

Alig bírták kivárni az éjfélt, hogy végre megszökhessenek az ünneplő tömegből. Samantha nem csalódott a férfiban! Türelmes volt vele, de ugyanakkor határozott! Amikor Samantha tétovázott, megfogta a kezét, és ő maga vezette végig a tökéletesre gyúrt testén, hogy megmutassa, hol érintse, hogyan érintse, miként okozzon örömet neki.

Aztán elragadta őket a vágy forgószele! David felejthetetlen nászéjszakával ajándékozta meg Samanthát. Egymás karjaiban érte őket utol az álom.

Samantha anyja, Tina, elégedetten nézte, amikor az ifjú pár távozott a nászutas lakosztályba. Még néhány óra, és érvénybe lép a Stone-Jones cégek fúziója, és neki élete végéig nem lesz semmi más gondja, csak az, hogy ne ölje meg az unalom. Samantháról majd gondoskodik a férje, meg egyébként is, hétfőtől már a nagyanyja hagyatékához is hozzáfér, mivel férjhez ment. A vénasszony sajnos nagyon okos volt, és Tina bárhogy igyekezett az évek során, sehogy nem tudta erre a pénzre rátenni a kezét.

A férje végrendeletileg ugyan elég jelentős járadékot hagyott rá, de a cégeket nem lehetett eladni. Az egyetlen kiskaput a fúzió jelentette, amihez viszont Samanthának férjhez kellett mennie.

David csak átkozott boszorkánynak hívta Samantha anyját, ennek ellenére a terve határozottan tetszett neki. Nem mintha a Jones cégcsoport nem lett volna elég gazdag, de a Stone vállalatok kezében volt néhány olyan találmány, amit, ha még időben a piacra dobnak, igen nagy hasznot hajthatnak.

Azt is Tinától tudta, hogy Samantha menthetetlenül romantikus, alig tudta lebeszélni arról, hogy Ázsiába menjen gyerekeket tanítani angol nyelvre. Hát micsoda bolondéria már ez! Még hogy Ázsiába! Szüljön gyereket minél előbb! Biztosítsa az örököst a Stone-Jones vállalathoz!

Persze az asszonyt a legkevésbé sem érdekelte a lánya sorsa, a házassági szerződésről tudni sem akart, mondván, nem rá tartozik és még kacsintott is hozzá a némber! Kizárólag a saját juttatásai miatt alkudozott! De azért aztán keményen! Samantha meg el sem olvasta a házassági szerződést, mosolyogva aláírta azzal, hogy ő megbízik Davidben, hiszen hozzá megy feleségül.

A férfi csak a fejét csóválta! Még jó, hogy tényleg szerelmes volt a fiatal feleségébe, és esze ágában sem volt kiforgatni a vagyonából! Pedig könnyedén megtehette volna.

A férfi kívánságára mindössze három hónapig tartott a jegyességük, épp, hogy meg lehetett szervezni ennyi idő alatt a nagyszabású esküvőt.

Persze, Davidnek mindenhol volt kapcsolata, így aztán rekordidő alatt lett meg az esketés és az esküvői mulatság helyszíne csakúgy, mint Samantha csodaszép ruhája, Brüsszeli csipkéből, a csokra különleges orchideákból, amit egyenesen Braziliából hozattak és az ország leghíresebb virágkötője készített menyasszonyi csokrot belőle.

Miközben Samantha anyja újabb és újabb ötletekkel állt elő, hol az asztalterítő, hol a torta vagy éppen a menü kapcsán, a fiataloknak szinte egy perc szabadideje sem maradt egymásra.

Samantha azzal nyugtatta magát, hogy egy egész életük lesz arra, hogy megismerjék egymást!

De a sors csúnyán közbeszólt!

MÁSODIK FEJEZET

Még egymás karjában pihenve aludtak a kimerítő szeretkezésük után, amikor kora hajnalban a szállodai telefon csörgése zavarta meg a nyugalmukat. David nem szólt egy szót sem, csak végighallgatta a hívót, majd óvatos csókolt lehelt Samantha szájára és sietősen öltözni kezdett.

– Bocsáss meg, szerelmem, de egy rövid időre magadra kell, hogy hagyjalak! Aludj vissza! Hamarosan én is itt leszek, hogy újra a karjaimba zárjalak!

Samantha nem kérdezett semmit. Még félálomban volt, hamarosan ismét békésen szuszogott a hatalmas nászágyban. Elégedetten ölelte magához a párnát, amin még érezte David vonzó, férfias illatát.

Később a férje, ígéretéhez híven, visszament a lakosztályba, de csak azért, hogy felébressze a feleségét. Indulniuk kellett a villásreggelire, most már, mint férj és feleség! Samantha szívesebben kérte volna a reggelit az ágyba, és jó tanítványhoz méltóan folytatta volna az éjjel megkezdett ismeretek gyakorlását, de David egy zavart félmosoly kíséretében lehúzta róla a takarót és közölte: tíz perce van, hogy elkészüljön.

Aztán a szálloda előcsarnokában a férfi ismét félrevonult, most a telefonhoz, felesége pedig leült egy kényelmes fotelbe, és türelmesen várt rá. Életében először volt elégedett az életével! Úgy érezte, hogy végre őt magát szeretik! Önmagáért, nem a pénzéért, vagy apja vállalatáért!

A szüleitől Samantha mindent megkapott, amit pénzen meg lehetett vásárolni, de sajnos egyiküknek sem volt ideje arra, hogy vele foglalkozzon. Az apjának az üzlet miatt, az anyjának meg a sok egylet, klub, meg úgy általában a társasági élete miatt.

Már hatévesen bentlakásos iskolába küldték, és később még a szüneteket is inkább a barátnői családjával töltötte.

Inkább, minthogy otthon legyen a négy fal között, vagy az anyját kísérgesse, és azt hallgassa egész nap, hogy éppen mije hagy kívánnivalót maga után, miközben mások gyerekei mindig maguk voltak a megtestesült tökély.

Amíg a többi gyereknek honvágya volt, neki csak a szakácsnő és a csokis sütemények hiányoztak.

Amikor az apja meghalt, az olyan volt, mintha egy idegent temettek volna el. Semmit nem érzett. Kötelességtudatból lehajtotta a fejét, imára kulcsolta a kezét, és néha a szeméhez emelte a zsebkendőjét, hogy ne gondolják róla, érzéketlen, amiért még megkönnyezni sem volt képes a halottat.

Egy évben egyszer, az apja születésnapján kötelességtudóan ellátogatott a sírhoz, vitt néhány szál virágot, de képtelen volt akár egy percet is ott tölteni. Anyja még ezt az apró gesztust sem tette meg. A legmagasabb összegű szolgáltatást fizette a temetőben, hogy a sír mindig gondozott, ápolt legyen, de ő a temetés óta nem tette be a lábát a sírkertbe.

Az apja halála után megpróbált közelebb kerülni Tinához, az anyjához, de őt csak a fényűzés, a pompa, a klub meg a társasági élet érdekelte, nem pedig lánya.

Samantha most is türelmesen várta a férjét, ajkán elégedett mosoly játszott, amikor eszébe jutott az első éjszakájuk.

Hirtelen meghallotta anyja hangját:

– Samantha! Mit ücsörögsz itt egyedül? Milyen viselkedés ez?

Anyja az esküvő után visszatérhetett volna a pazar lakásába, de mivel a veje fizette a költségeit, nem akart kimaradni semmiből. Nem volt olyan szolgáltatás, amit ne vett volna igénybe az elmúlt két napban! Samantha csak a fejét csóválta, és többször is elnézést kért Davidtől az anyja nevében.

– Micsoda kérdés ez, anya? Davidet várom! – válaszolta udvariasan Samantha.

– Igen? – Anyja összeráncolta egy pillanatra a homlokát, aztán gyorsan felvette a társasági mosolyt, nehogy valakinek feltűnjön, miről beszélgetnek a lányával. – Akkor jobban tennéd, ha odamennél a vendégekhez, hadd lássák, hogy nem izgatod magad az éjszakai dolog miatt. Minden jó házból való feleség ezt tenné!

– Tessék!? – meredt rá értetlenül Samantha. – Lehet, hogy velem van a baj, de egy szavadat sem értem, anya! Milyen dolog miatt ne izgassam magam?

– Ugyan már, nem hiszem el, hogy sejtelemed sincs róla!

Anyja előkelően beleereszkedett a szemközti karosszékbe, lábait elegánsan keresztbe tette és lopva szétnézett, látja-e valaki. Imádta mutogatni a lábait!

– Elárulnád, hogy mégis miről beszélsz? – kérdezte Samantha újra, rosszat sejtve.

– Tényleg nem hallottad, mi történt? Marina Bo-relli tegnap este bevett egy csomó gyógyszert. Az a nő Davidnek valami „állítólagos”, távoli rokona. Na persze! Manapság ezt már így is lehet hívni! Távoli rokon! Na, mindegy! Sajnálatos módon, ugyanazon a folyosón kapott szobát, ahol én! Azért ez sem vall éppen jómodorra a férjed részéről! Hajnalban meg arra kellett ébrednem, hogy emberek rohangálnak meg hangosan beszélgetnek a folyosón. Egyáltalán nem voltak tekintettel arra, hogy én még aludni akartam! Teljesen kikészített ez az esküvő! - sóhajtott hatalmasat.

Mintha bármit is tett volna azért, hogy a háromszáz fős esküvő és lakodalom zavartalanul megvalósuljon. Azon kívül, hogy állandóan elégedetlen volt valamivel!

– Anya, azt akarod bemesélni nekem, hogy van valami David és Maria Borelli között? – kérdezte Samantha hitetlenkedve.

– Már évek óta a szeretője! Tudja az egész város! Ne játszd már a hülyét, édes gyerekem! – rántott egyet a vállán az anyja.

Samanthát mintha villám sújtotta volna! Csak bámulta az anyját, és félt, hogy ezzel még nincs vége a megpróbáltatásainak!

– Ugyan, Samantha, ébredj fel! Apádnak is volt szeretője, és meg is maradt mellette, amíg élt! Engem nem aggasztott a dolog, épp ellenkezőleg: az a nő legalább megadta neki azt, amiről én sosem értettem, mit élveznek rajta más emberek! Még hogy házastársi kötelesség! Életet adtam egy gyereknek, rendeztem a partikat, ápoltam a társasági kapcsolatokat… Ez a házastársi kötelesség! Nem az állati módra való üzekedés! – sóhajtott egy nagyot Tina, mintha legalábbis valami Isteni kinyilatkoztatást tett volna. – Elena Smith pontosan tudta, hogy tőle, mint szeretőtől mit vár el a férjem, ahogy azt is, hogy hol a határ és meddig mehet el, mint a szeretője! Az ilyesmi inkább könnyebbség egy feleségnek, semmint bosszúság. Ráadásul, így legalább csak egy nője volt az apádnak! Linda barátnőm férjének minden szállodájában van egy! Legutóbb még valami fertőzést is hazavitt a Maldív-szigetekről! Nekem legalább ettől nem kellett félnem! – fejezte be a mondandóját igen elégedetten Tina és azt figyelte, mekkora rést tudott ütni a lánya boldogságán.

Már az sem tetszett neki, hogy úgy mosolygott Samantha, amikor lejöttek a reggelihez Daviddel, mint valami idióta! Csak nem élvezte a nászéjszakát?

Hiába na, sajnos nem rá hasonlít az egyetlen gyereke!

– Elena? Elena néni? Tényleg apa szeretője volt? – tört fel a kérdés Samanthából, talán kicsit hangosabban is, mint ahogy az illő lett volna.

Samantha eddig is tudta, hogy Elenát, vagy ahogy ő hívta, Elena nénit szoros barátság fűzte a szüleihez. De hogy ennyire szoros!? Most már azt is értette, miért bánt az anyja sokszor olyan lekezelően, bántón vele.

– Nem hiszem el, hogy téged ez nem zavart, anya! – mondta hitetlenkedve Samantha.

– Ugyan már! – legyintett türelmetlenül Tina. – Minden férfi tart szeretőt! Ez normális! Szállj le végre a földre, és nézz szembe a tényekkel! Természetesen az lenne az eszményi, ha ez a Maria tapintatosabban intézné az ügyeit, de ezek az olaszok már csak ilyenek: mindig a nagyközönség orra előtt drámáznak! David édesanyja is olasz volt! Biztosan ezért ragaszkodik hozzá ennyire! A feleségeknek más szerepet szánt az élet! – folytatta kioktató hangon. – Őket a társadalmi hovatartozásuk alapján választják ki, az ő feladatuk az örökösről gondoskodni. Se több, se kevesebb! Élvezd a luxust, amiben élni fogsz, és ne kérdezz semmit! Ez a hosszú és boldog házasság titka, gyermekem!

– David nem ilyen! – tiltakozott feldúltan Samantha. – Nem tudom, milyen viszonyban voltak Mariával régebben, de az biztos, hogy most már semmi sincs köztük! Engem azért vett feleségül, mert szeret, és nem azért, mert jó családból származom! Ő maga mondta! És ő miért hazudna nekem? – próbálta visszafogni a könnyeit Samantha.

– Te jó ég! Ugye nem fogsz itt nekem jelenetet rendezni? Szedd össze magad! Nem valami cseléd vagy, hanem úrinő! És ez egy ötcsillagos szálloda! Nem holmi lebuj! – szólt rá fagyosan Tina. – Természetesen fontos vagy Davidnek! A Stone és Jones cég között aláírt üzleti szerződés pedig komoly anyagi hasznot fog hajtani neki ugyanúgy, mint neked, vagy nekem! Az ügyvédek már el is indították a két nagyvállalat összeolvadását. Úgyhogy mielőtt hülyeséget csinálnál, használd az eszed! – sziszegte az anyja mérgesen.

– Nem, ez nem lehet igaz! Egyetlen szavadat sem hiszem! Csak bántani akarsz, még most is, mert látod rajtam, hogy végre boldog vagyok! – villogott haragosan Samantha szeme, miközben már Davidet kereste, hogy hozzá futhasson válaszokért és talán védelemért, az anyjával szemben.

– Ne gyerekeskedj már! Ezt húszévesen nem engedheted meg magadnak! David a fél éjszakát Mariánál töltötte! Minden vendég tud róla az emeleten, meg még azon kívül is! Remélem, legalább a nászéjszakát el tudtátok hálni! Az kellene még csak, hogy meg lehessen támadni ezt a házasságot! Neked most meg kell mutatnod mindenkinek, hogy ura vagy a helyzetnek! Ez a feleségi kötelességed, semmi más!

– Hazudsz! – sziszegte Samantha olyan hévvel,

hogy az anyja összerezzent egy pillanatra. – Vissza-taszító vagy, anya! Te csak a saját javadat akarod, engem sosem szerettél! Szerintem azt sem tudod, mi fán terem a szeretet, vagy akár a szerelem! – ugrott fel a fotelból dühösen és megbántottan az ifjú ara.

Anyja megvetően összeszorította a száját, mintha valami gusztustalan bogarat szemlélne. Sajnos, az egyetlen gyereke nem rá hasonlított! És ez a temperamentum! Jó, hogy nem kiabál vele, a saját anyjával! Mindenki szeme láttára!

Samantha felpattant, és villámló szemekkel az anyjára förmedt.

– Most megkeresem a férjemet, és megkérdezem tőle, mi ez az egész! Biztos vagyok benne, hogy valami teljesen ártatlan dologról van szó. Daviddel ugyanis valódi házasságban fogunk élni, de neked persze az ilyesmiről halvány gőzöd sincs! Még hogy szerető! Meg behunyni a szemem! Soha! Akkor inkább hétfőn megyek, és beadom a válópert!

– Azonnal ülj vissza, és vegyél erőt magadon! Szégyellhetnéd magad! – emelte fel Tina alig észrevehetően a hangját.

– Férjes asszony vagyok, úgyhogy ne parancsolgass nekem! És kímélj meg a kiváló tanácsaidtól! Most már a magam ura vagyok, és tudom, hogy soha az életben nem leszünk egy véleményen! Ahhoz túl különbözőek vagyunk! Szerencsére! – ezzel egész testében reszketve Davidhez sietett, aki épp akkor tette le a kagylót.

– Samy, mi történt, kincsem? – kérdezte a férfi

aggódva, mikor észrevette felesége zaklatottságát.

Gyengéden átkarolta, és mosolyogva, érdeklődve nézett rá.

– Felbosszantott valaki, szerelmem?

– Igen, az anyám! – bújt hozzá a felesége, mint egy kiscica.

– Mit mondott? – tudakolta a férfi most már kifejezéstelenül, mert pillantásából azonban eltűnt minden melegség, amikor elhangzott Samantha anyjának a neve.

– Azt állította, hogy Maria a szeretőd!

Felesége kibontakozott az ölelésből, egy lépést hátrált, hogy jól lássa imádott férje arcát és úgy folytatta.

– És azt is mondta, hogy elindítottátok a családi vállalatok fúzióját.

– És?

Máskor a feleségére szélesen mosolygó David most hirtelen pókerarcot vágott. Samantha rosszat sejtett.

– Ennyi nem elég? – kérdezte a feszülten, miközben a férje arcát fürkészte. – Igaz, vagy nem?

– Jaj, Samantha, ezt majd megbeszéljük nyugodtabb körülmények között. Egyébként sem kell foglalkoznod sem a pletykákkal, sem az üzlettel! Kizárólag csak velem, a férjeddel! – próbálta újra átölelni a feleségét David.

– Hova mentél ma hajnalban a hívás után? Mariához?

– Nem vagyok hajlandó ilyesmiről társalogni ve-

led, amikor ilyen zaklatott állapotban vagy! Higgadj le, kérlek, reggelizzünk, és utána mindent elmondok, amit tudnod kell, kincsem!

Feleségét azonban ezek a szavak nem nyugtatták meg, sőt, pont ellenkezőleg, meggyőzték róla, hogy valóban Mariához rohant el hajnalban.

– Miért nem mondod el most? Ugye, igaz, hogy hozzá rohantál tőlem, a nászéjszakánkon, David? Talán Maria nem bírta elviselni, hogy mást vettél feleségül? Most már nem elég neki, hogy a szeretőd? Miért nem őt vetted el, ha nem vagy képes tőle elszakadni? Miért én kellettem neked, David? Vagy ez az egész csak egy jó üzlet volt számodra?