KATHLEEN WEBSTER
Q’MALLEY

AZ ÁLMOK GYÓGYÍTÓ
BÖLCSESSÉGE

Beavatás az álomvilág rejtett titkaiba

ÉDESVÍZ KIADÓ
BUDAPEST

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Kathleen Webster O’Malley / The Healing Wisdom of Dreams

Originally published by Hay House Inc., USA, 2022

A Hay House-rádió a www.hayhouseradio.com internetes oldalon érhető el.

Fordító

Hadarics Piroska

Szerkesztő

Lukács Tamás

Olvasószerkesztő

Kótai Kata

Copyright © Kathleen Webster O’Malley, 2022

Hungarian translation © Hadarics Piroska, 2023

Hungarian edition © Édesvíz Kiadó Kft., 2023

Cover design © Édesvíz Kiadó Kft., 2023

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

ÉDESVÍZ KIADÓ, BUDAPEST

Felelős kiadó: Novák András igazgató

Főszerkesztő és gyártásvezető: Dudich Ákos

Tipográfia: Damuzi Bt.

A borítót készítette: Goart Design Bt.

Elektronikus formátum
Békyné Kiss Adrien

EPUB ISBN 978-963-507-416-7

MOBI ISBN 978-963-507-417-4

Kedves Olvasó!

Az Édesvíz Kiadó célja megalakulása, 1989 óta, hogy útmutatást, támaszt, kihívást nyújtson azoknak, akik a tudatos önismeret és önfejlesztés egész életen át tartó útjára léptek. A Kiadó csapata azóta is minden nap azon dolgozik, hogy megtaláljuk és megjelentessük azokat a könyveket, amelyek céljai elérésében (vagy keresésében) leginkább segítik Önt.

Ahogy az élet minden területén, könyvkiadói hivatásunkban is a megújulás, az innováció az egyik legfontosabb szempont.

Elkötelezettek vagyunk a nyomtatott és az elektronikus könyvkiadásban egyaránt. Ezért használjuk ki az ebook kínálta lehetőségeket is: ezzel a XXI. századi technikával környezetkímélőbben és az Ön számára is olcsóbban tudjuk eljuttatni Önhöz azt, amit szeretne, mint a nyomtatott verzióval. Ráadásul a régi, boltokban talán már nem is kapható könyveinket digitálisan ismét megtalálhatja.

Az olvasás élménye és szeretete az Édesvíz Kiadó hitvallása: legyen az nyomtatott vagy elektronikus, megvásárolt vagy illegálisan letöltött. Lényeg, hogy az Üzenet, a Könyv eljusson Önhöz.

Ugyanakkor mire Ön ezeket a sorokat olvassa, addigra akár ezernél is több órányi munkánk és jelentős kiadásaink vannak a megjelentetésben.

Ezért hálásan megköszönjük, ha könyvünket illegális letöltés helyett megvásárolja, és ezzel hozzájárul Kiadónk fenntartásához és további könyvek kiadásához. Cserébe mi igyekszünk minden kiadványunkat egyre könnyebben és olcsóbban elérhetővé tenni az Ön számára.

Szívesen fogadunk minden visszajelzést, amelyet megfontolva még többet tehetünk azért, hogy Ön, kedves Olvasó, elégedett legyen Kiadónkkal és könyveinkkel.

Köszönjük együttműködését!

Jó olvasást kíván:

Novák András

alapító tulajdonos

Kapcsolat:

szerkesztoseg@edesviz.hu

www.edesviz.hu

TARTALOM

Bevezető

I. rész Önmagad lényegének visszaszerzése

1. fejezet Az utazásod feljegyzése

2. fejezet Álominkubáció és útmutatás kérése

3. fejezet A kapott üzenetek megértése

4. fejezet Miért rejtőzünk, menekülünk, zuhanunk és repülünk?

5. fejezet A „rémálmok” újragondolása

6. fejezet Álomjáték és a benned rejlő adottságok feltárása

II. rész Minden létező dolog összefüggésének felismerése

7. fejezet A közönséges és „nagy” álmok tengere

8. fejezet Álomlátogatók, akiket ismerünk, és akiket nem

9. fejezet Kapcsolatfelvétel állati archetípusokkal

10. fejezet Gyógyító tudatos álmodás

11. fejezet Változtasd meg az álmaid, változtasd meg az életed

12. fejezet A kollektív gyógyulás közös álma

Befejezés

Hivatkozások

Köszönetnyilvánítás

Az íróról

Virginia Harrigan-Hodge Websternek, a nagymamámnak,
aki megerősítette bennem az álmodozás és az együttérzés képességét.
Továbbá az édesanyjának, Mary Louisa Harrigannek, aki életet adott neki.

BEVEZETŐ

Nagymamám bölcsessége

1989 nyarán, tizenöt éves koromban azt álmodtam, hogy egy ismerős tengerparton sétálva észreveszek egy bölcsőt. Egy hal volt benne. Amikor elmeséltem ezt az álmot a nagymamámnak, azt mondta, hogy azt jelenti: valaki terhes. „Ó, a bölcső miatt?” – kérdeztem. Mire ő: „Nem, a hal miatt.” Nem volt okom kételkedni nagyanyám bölcsességében, hiszen kilenc gyermeknek adott életet, bár soha nem magyarázta el teljesen, hogy mit üzent a hal.

Csecsemőkoromtól kezdve majdnem az ötödik életévem betöltéséig elsősorban a nagymamám nevelt, akkor anyukám vette át a gondozásomat. Egy Island Harbour nevű kis halászfaluban éltünk a Karib-tengeren található Anguilla szigetén, amely brit fennhatóság alá tartozik. Nagymamám aprócska termete ellenére meghatározó egyéniség volt. Ha megölelt, azt az egész lényével tette. Amikor végignézett rajtad, olyan volt, mintha a szeme a lényedbe hatolt volna, egészen a lelkedig. Bár nyugodt természetűnek tűnt, mindenki tudta, hogy soha nem szabad keresztbe tenni neki, mivel éppúgy ismert volt ragyogó mosolyáról, mint éles nyelvéről.

Nagyanyám napkeltétől késő délutánig főzéssel, a kert gondozásával töltötte a napjait, illetve ő látta el a csirkéket, disznókat, kecskéket és juhokat is, míg halász nagyapám kihajózott. Nagyanyám jól ismerte a földet. Értette a ciklusait és a ritmusát. Valahogy minden növényről tudta, hogy mire használható, míg engem inkább a gyíkok és a bogarak érdekeltek, meg a hernyók is, amelyeket a frissen hántolt kukoricával teli vödörben találtam.

Még miután eldőlt, hogy visszaköltözöm anyámhoz Saint Thomas szigetére, akkor is minden nyarat a nagyszüleimnél töltöttem. Annak ellenére, hogy nem volt bevezetve a villany és a víz, a legszebb gyermekkori emlékeim az otthonukban töltött időkből származnak, amikor a nagymamám szavaival élve a szigeten csavarogtam. A nagymamám volt az, aki meghallgatta, amikor az éjjeli álmaimról meséltem. Gyakran azt is elmondta, mit jelentenek ezek az álmok. Máskor azt válaszolta: „Gyermekem, elfelejtettél imádkozni tegnap este?” Néha pedig egyszerűen csak egy rövid „Hmm” volt a válasza, az ajkát erősen összeszorította, mintha azt akarná jelezni, hogy egy nap majd megértem, amit ő már tudott, hogy mit jelent, de még nem állt készen arra, hogy halljam. Ahogy magam is az anyaság felé közeledtem, igaznak bizonyult nagyanyám értelmezése a halakkal kapcsolatban. Minden alkalommal, amikor új élet növekedett bennem, a halakról szóló álmok váltak a belső bölcsességem közlési módjává.

Kilenc terhességen mentem keresztül, köztük három tisztázatlan koraszüléssel. Volt két sikertelen próbálkozásunk a béranyasággal is. Az egyetlen lányunk, aki túlélte a születést, a második terhességünk nyomán jött a világra. Hetekkel azelőtt, hogy a terhességem megerősítést nyert volna, egy halról álmodtam, amely az égen úszott. Ennek az álomnak köszönhetően pontosan tudtam, hogy mikor fogant meg a lányom, legalábbis azt hittem. A napon, amikor a koraszülés jeleit kezdtem tapasztalni, az ultrahangvizsgálat mindössze 28 hetes terhességet mutatott, nem pedig 34 hetet, ahogyan azt én számoltam. Addig a terhességemet egy bába felügyelte. A terhesség a nyolcadik hét körül jelentkező enyhe pecsételéstől eltekintve eseménytelenül telt, így nem volt korai ultrahangvizsgálat.

Amikor a szülés megindulása utáni reggelen találkoztam a bábámmal, Sue-val, elmagyarázta, hogy túl korai a terhességem ahhoz, hogy biztonságosan szülhessek otthon. A férjemmel együtt elkísért a kórházba, ahol szteroidinjekciókat kaptam a tüdő fejlődésének felgyorsítására, illetve gyógyszereket a további összehúzódások megelőzésére. Elvégeztek egy második ultrahangvizsgálatot, és a leletek ugyanazt mutatták. „Nem több 28 hétnél” – erősködtek az orvosaim. Kételkedni kezdtem magamban. Hogyan tévedhettem ekkorát? Hallgattam, ahogy elmagyarázták, hogy a szülés késleltetésére tett minden erőfeszítésük ellenére nem jártak sikerrel. Az egyetlen lehetőségem az azonnali császármetszés volt, így aznap este 10.38-kor megszületett az én pici, de egészséges kislányom. Mint kiderült, mégiscsak 34 hetes volt, és 45 centisen, 2000 grammosan érkezett meg. Az intenzív osztályon töltött mindössze tíz nap után hazaengedték. Ekkor kezdtem el még jobban odafigyelni az álmaimra, mivel egy álom mutatta nekem az igazságot a lányom megfoganásáról és világrajöveteléről.

Mondanom sem kell, hogy az az álmom soha nem valósult meg, hogy vízben szüljek, a saját otthonom kényelmében. Ez tűnt a legtermészetesebb megoldásnak, mivel a tenger mellett nőttem fel. Annak ellenére, hogy tizenhárom évesen majdnem megfulladtam, még mindig vonzódom a vízhez. Massachusetts középső részén lévő otthonunk egy nagy tóba nyúló félszigeten található, és Új-Angliában Maine a kedvenc államom, ahol a hegyek találkoznak a tengerrel.

„Menj a tengerhez” – mondta a nagymamám. Hitte, hogy a tenger gyógyír szinte minden betegségre, legyen az testi vagy egyéb eredetű. Egyetlen szó nélkül elküldött minket. Az unokatestvéreim, a testvéreim és én együtt úsztunk az óceánban, gyakran felnőtt felügyelete nélkül. A nagymamám bízott benne, hogy minden rendben lesz, és így is lett. Ha most beszélgetnénk, tudom, azt mondaná: „Gyermekem, soha nem voltatok felügyelet nélkül. Megkértem a tengert, hogy vigyázzon rátok. Ha valaha is túl messzire merészkedtetek, a hullámai gyengéden közelebb vezettek a parthoz. És most, most én vagyok a tenger…”

Valahányszor gyászoltam, az álmaim a tengerhez vezettek, és ott rátaláltam a gyógyulásra. Jade lányunk elvesztése, a második spontán koraszülés után visszatértem ehhez az ismerős álomvilághoz, és valahogy a bölcső emléke belépett az éppen aktuális álmomba. Ez 2006 nyarán történt. Álmodó elmém elkezdte a bölcsőt keresni a tengerparton, azt gondolva, hogy a kislányom ott lesz benne. Abban a hitben, hogy a bölcsőt elsodorta a víz, berohantam a tengerbe. Egy szökőár jelent meg, gyengéden kiemelt a vízből, és addig vitt magával, amíg fel nem ébredtem. Ma már úgy látom, hogy ez a szökőár a mélyebb énem egy aspektusa, amely segített felébredni, és nem engedte, hogy szem elől veszítsem a másik, akkor kétéves kislányomat, akinek szüksége volt az anyjára. Az a meggyőződésem, hogy a mélyebb énünk mindig az élet és a nagyobb cél felé irányít minket.

Álmaink értéke

Integratív wellness-szakemberként végzett munkám révén láthattam, hogy az el nem ismert és fel nem dolgozott érzelmek fizikai tüneteket okozhatnak mélyen a test szöveteiben. Az álmok nem azért jelennek meg, hogy helyrehozzanak minket, hanem azért, hogy bátorítsanak a belső életünk felfedezésére, és átvezessenek életünk legnehezebb pillanatain. Összekötnek bennünket önmagunk rejtett, legsebezhetőbb részeivel, a legjelentősebb áldásainkkal és az egységes céllal. Megvilágítják az utat a legsötétebb időszakokban, segítenek felfedezni, kik is vagyunk valójában, és mi mindenné válhatunk.

„Bízz a testedben” – mondom gyakran a pácienseimnek és az ügyfeleimnek. A fájdalom és a kényelmetlenség, a csalódás és a bizonytalanság, a veszteség és a gyász gyakran elvonja a figyelmünket a test bölcsességéről, a természetben és az élet minden formájában rejlő bölcsességről, és nem bízunk benne. Amikor bízunk álmaink bölcsességében, akkor a legmélyebb énünkben bízunk, egy hatalmasabb dologban, mint mi magunk: az élet erejében, amely lehetővé teszi számunkra, hogy úgy létezzünk, ahogy vagyunk, a közösség és a közös cél érzetében, a magasabb erőhöz való kapcsolódásban, bármilyen nevet adunk is neki. Néhány páciensem és ügyfelem nagylelkűen hozzájárult ahhoz, hogy ebben a könyvben megosszam álmaikat és gyógyulási tapasztalataikat. A legtöbb nevet a személyiségi jogok védelme érdekében megváltoztattam.

Hasonlóképpen, misztikusabb tapasztalataim azt mutatták, hogy az álmok lehetővé teszik számunkra, hogy bepillantást nyerjünk a fizikai valóságon túli valóságokba, illetve ráébresztenek a világban és egymással való létezés új módjaira. Azt mondják, hogy nagyanyáink egykor a méhükben hordoztak minket; én hiszem, hogy most mi hordozzuk őket a sajátunkban. Szinte hallom a saját nagyanyámat azt mondani: Én vagyok a tenger. Én vagyok a homok, a tengeri csillagok, a kagylók. Halld a nevetésemet a sajátodban. Lásd a mosolyomat a te mosolyodban… Mindig közel vagyok, mert én vagyok az örök szeretet.

Álmaink hídként szolgálnak tudatos elménk, érzékelő testünk és legmélyebb tudatunk között. Mélyebb önismeretre invitálnak minket.

Az álmok gyógyító bölcsessége történeteken és álomnaplóbejegyzéseken keresztül mutatja be, hogy az éjszakai látomásainkkal való foglalatosság miként mutat irányt, segít meggyógyítani a szívfájdalmakat, múltbéli sérelmeket, sőt még a születés előtti traumákat is, amelyek miatt az anyaméhben kapott üzenetek továbbra is hatással vannak az életünkre, bár ezeknek nem vagyunk tudatában.

Az álmok lehetnek játékosak is, inspirálhatják a kreativitásunkat, és lehetővé teszik, hogy megnyíljunk a gondolkodás és a világban való létezés innovatív módjai előtt. A Kaliforniai Berkeley Egyetem kutatói megállapították, hogy a vizsgálatban részt vevőknek a teljesen éber állapothoz képest 15–35 százalékkal javult a problémamegoldó képessége, amikor REM-álom közben ébredtek fel. Matthew Walker, PhD[1], a Center for Human Sleep Science (Humán Alvástudományi Központ) igazgatója szerint az álmodó alvás során agyunk átveszi az előzetesen megszerzett tudást, és olyan kapcsolatokat hoz létre, amelyek megoldásokat kínálnak a „korábban megoldhatatlan problémákra”.

Hogyan foglalkozzunk álmainkkal, és értsük meg őket

Amellett, hogy megosztom az újonnan visszanyert erőmhöz és a teljes gyógyuláshoz vezető utamat, ez a könyv álomnaplózási gyakorlatokat, vizualizációkat és meditatív gyakorlatokat is tartalmaz, amelyek segítenek abban, hogy nagyobb bizalmat táplálhass belső lényed hangja felé, és megidézhesd anyai örökséged áldásait – mindazt, ami táplál, támogat, és összeköt minket téren és időn keresztül.

A könyv első része túlmutat az álomelemzésen és -értelmezésen. Olyan utat vázol fel, amelynek során visszanyerheted lényed lényegét, elmélyítheted belső világod megértését, felfedezheted legbelső bölcsességed hangját és veled született áldásaid. Bár próbálom lineáris sorrendben kifejteni ezt az útmutatást, amikor a mélyebb tudatunkról van szó, nem könnyű meghatározni egy abszolút kezdőpontot, közepet és végpontot. Tekintsd ezt egyfajta keretnek, melynek segítségével kialakíthatsz egy az álmaid bölcsességét értékelő gyakorlatot.

A könyv első fele konkrét eszközöket kínál, például az álomfelidézés és az álomnaplózás technikáit, valamint azt, hogyan kérjünk útmutatást álmainktól az ókori görögök által álominkubációnak nevezett gyakorlat révén. Megtanulhatjuk, miként érthetjük meg jobban az álomüzeneteket, ahogyan azok a közvetlen életkörülményeinkhez kapcsolódnak, hogyan kezelhetjük hatékonyan a rémálmoknak vélt élményeket e sürgető álmok újragondolásával, és hogyan fejleszthetjük az önegyüttérzést, miközben megvizsgáljuk önmagunk sebezhetőbb aspektusait, ami lehetővé teszi számunkra a nem kívánt minták begyógyítását és a hitelesebb életet. Végezetül megérted majd, hogyan kezelheted az álmokat játékként, és hogyan tárhatod fel a benned rejlő adottságokat.

A könyv második része életünk misztikus aspektusáról szól. Lehetővé teszi, hogy belássuk: ébrenlétünk is egy álom – meggyőződéseink, képzeletünk és elvárásaink konstrukciója, amelyet a szellem világa is befolyásol. Megvizsgáljuk, miként informálják és alakítják át az életünket a hétköznapi és a „nagy” álmok. Felfedezzük az ősök, vezetők és átkelt szeretteink látogatásait, és megismerkedünk az állati archetípusokkal, amelyek minden kultúrában gyakran megjelennek az álmokban. Ezek az álomfigurák és -alakok elmélyítik a bennünk és a körülöttünk lévő világ megértését. Megvizsgáljuk a tudatos álmodást mint gyógyító technikát, felfedezzük a tibeti álomjóga gyakorlatait, végül pedig áttekintjük a kollektív gyógyulást szolgáló közös álmainkat.

Bár nem egyetlen ember feladata, hogy a világ összes szenvedését megszüntesse, mindannyian részt vehetünk a gyógyulásban, ha a saját életünkkel kezdjük. A gyógyulás folyamata nem arról szól, hogy ugyanazokat a törött darabokat rakjuk vissza egymás mellé. Inkább arról, hogy visszaszerezzük azt, ami már ott van bennünk, és ami soha nem tört össze – annak lényegét, hogy kik vagyunk egyénként és egy nagyobb egész összekapcsolódó részeiként. Felismerjük, hogy bár nincsenek egyszerű válaszok az élet legnagyobb problémáira, az élet folyamatosan megmutatja nekünk, hogy ki lehet belőlünk. Az álmok gyógyító bölcsessége alapvető gyakorlatokat nyújt ahhoz, hogy az ember foglalkozzon az éjszakai álmaival, illetve elősegíti annak mélyebb megértését, hogy a kihívásaink miként vezetnek el minket a gyógyuláshoz, a teremtéshez és a szolgálathoz az élet bonyolult szövetében.

I. rész

ÖNMAGAD LÉNYEGÉNEK VISSZASZERZÉSE

1. fejezet

AZ UTAZÁSOD FELJEGYZÉSE

A lányunk temetése utáni napon a férjemmel és a gyermekünkkel a New Hampshire-i hegyekbe indultunk. Van valami a hegyekben és a fákban; úgy érzem, megértik a gyászt. Ahogy a férjem bepakolta az utolsó csomagjainkat, egy sárga-fekete fecskefarkú pillangó keltette fel a figyelmemet. Az ablakom körül lebegett és röpködött egészen addig, amíg ki nem hajtottunk a kocsifeljáróról. Az út csendes volt. Csak egyetlenegyszer álltunk meg, egy kis pihenőhelyen, és felváltva vártunk a lányunkkal, amíg a másik bement.

Az autó mellett állva észrevettem, hogy megint egy fecskefarkú pillangó röpköd körülöttem, majd leszáll egy közeli bokorra. Teljesen jelen voltam a pillanatban, körülvett a lányom fecsegése, a reggeli nap melege, a lágy szellő és a pillangó. Egy pillanatra megszabadultam a mély szomorúságtól. Nem sokkal az után, hogy megérkeztünk a Lincoln városában található lakásunkba, elsétáltam a közeli folyóhoz, hogy írjak a naplómba. Leültem, és hagytam, hogy egyszerűen csak áramoljanak a néma könnyek és a szavaim. Felemeltem a tekintetem, és meglepődve láttam, hogy egy harmadik fecskefarkú pillangó röpköd mellettem. Az jutott eszembe, hogy talán a babánk akarja így tudatni velünk, hogy nincs is olyan messze.

Azon az éjszakán, álmomban elmém egy magas sziklára repített a folyó partján. Viharos idő volt, erős szél fújt, és féltem. Amikor épp a mélybe zuhantam volna, hallottam, hogy a nagymamám szólít: „Kattee!” Válaszoltam neki, és felébredtem. Kikeltem az ágyból, és 2006. június 18-án reggel 5 óra 55 perckor a következő szavakat írtam le:

Drága gyermekem, soha nem szabad egyedül keresztülmenned a fájdalmon és a mély szomorúságon. Kiálts hangosan, hogy a kegyelem szele meghallja, és megvigasztaljon. Ha kell, toporzékolj, hogy felemelkedjen alattad a föld, hogy megtartson, ha zuhanni kezdesz. Ahogy a kövek a folyómederben és annak mentén, engedd, hogy szíved bánata és vágyai formáljanak és csiszoljanak, de ne hagyd, hogy elpusztítsák a lényedet…

Ez majdnem tizenöt évvel ezelőtt történt. Ha nem lennének a naplóim, talán nem tudtam volna felidézni ezt az álmot. Miért akarnék emlékezni rá? Miért írok feljegyzéseket a legnehezebb pillanataimról és a legijesztőbb álmaimról? Miért bátorítalak, hogy te is így tegyél?

Egész egyszerűen azért, mert amikor meglátjuk a szépséget és a kegyelmet abban, hogy milyen messze jutottunk, soha nem tagadhatjuk le, hogy hol voltunk. Amikor átadjuk magunkat az emlékezésnek, akkor tiszteletben tartjuk minden aspektusát annak, akik jelenleg vagyunk, mindazt, amit valaha átéltünk, és mindazokat, akik megelőztek minket.

Miért érdemes álomnaplót vezetni?

Bármennyire is megbízható az emlékezetünk, nem mindig tudjuk pontosan felidézni az eseményeket úgy, ahogyan megtörténtek, mivel azokat erősen átszínezik az érzelmek. Az álmok még törékenyebbek, mint az emlékeink. Gyorsan eloszolhatnak, amint felkelünk az ágyból, és csak egy homályos érzés marad utánuk, hogy van valami, amin érdemes lenne elgondolkodni. A távoli emlékekkel ellentétben az elveszett álmokat nehéz visszaszerezni, bár lehetséges, hogy napközben hallunk vagy látunk valamit, ami spontán álomfelidézést vált ki. Ha fontos az üzenet, tudnod kell, hogy visszatérő álom formájában újra fel fog bukkanni.

Egyetlen módja van annak, hogy biztosítsuk az álmok következetes felidézését: ha feljegyzéseket vezetünk róluk. Hetekkel később még a legélénkebb álomra is nehezen emlékszünk vissza. Az álmok feljegyzésének gyakorlata nemcsak az emlékezést segíti, hanem a legmélyebb tudatodat is megmozgatja. Kifejezi, hogy készen állsz arra, hogy még többet kapj. Az ismétléssel jobban megérted, mi él a mélyebb tudatodban, és lehetővé teszi, hogy kibontakoztass egy olyan lehetőséget, amely csak arra vár, hogy az éber életedben is kifejeződhessen. A naplóírás segít visszatekinteni és tágabb perspektívával szemlélni álmaink gyönyörű kibontakozását. Lehetővé teszi számunkra, hogy összekapcsoljuk az álomállapotainkból származó képeket és kifejezéseket a nap folyamán felmerülő szinkronicitásokkal.

Bízz a gyakorlatban

Egyesek számára nincs ijesztőbb annál, mint papírra vetni a legbensőbb gondolatait – amitől azok valóságossá válnak. Bár nehéz lehet, hihetetlen értékkel bír. Ám épp a félelem legyőzése vezet majd el ahhoz, hogy kapcsolatba lépj a mélyebb bölcsességeddel, a rendíthetetlen útmutatás forrásával, amely feltárja veled született adottságaidat és mindazt, ami te magad vagy. Ha átadod magad az írásnak, és lejegyzed mindazt, ami az éjszakai látomásaidban felbukkant, akkor a nehézségek ellenére hozzáférhetsz a gyógyulás és a kapcsolódás tárházához. Igen, előfordulhat, hogy valami múltbeli, fájdalmas dologra fogsz emlékezni, olyasmire, amiről azt remélted, hogy majd elfelejted. Azonban ez a folyamat lehetővé teszi, hogy hitelesebben élj, és szilárdabb, biztonságosabb, együttérzőbb legyen az önismereted.

Bízz abban, hogy legbenső lényed bölcs, és csak azt hozza a felszínre, amit valóban készen állsz feldolgozni. Tudnod kell, hogy belső pszichéd türelmesen vár, amíg kellően szilárd nem leszel, és támogatásban nem részesülsz. Lehetőséget ad, hogy tudatosan döntsd el, mikor vágsz bele a gyógyulás és fejlődés transzformatív folyamatába. Ha egyszer elkezded, az álmaid bátorságot adnak, hogy továbbhaladj az önismeret útján, egészen az önuralom eléréséig.

Az álmok nyelve

Az álmok lehetnek költői természetűek: anélkül mutatják meg, hová irányítsuk a figyelmünket, hogy pontosan megmondanák, mit lássunk. Mint egy távíró, belső pszichénk üzeneteket közvetít bioelektromos testünk legmélyéről, a sejtjeinkből, a szöveteinkből, a tudattalan elménkből és legbenső lényünkből. Álmaink éber életünk elemeit tartalmazzák, egyben a legszebb és legfájdalmasabb emlékeink őrzői is. Feltárják azt, ami készen áll arra, hogy tudomásul vegyük, feldolgozzuk és meggyógyítsuk. Őseink emlékeit is álmaink őrzik. Bár az álmokat általában nem kell szó szerint értelmezni, soha nem szabad egyszerűen a napi interakcióink maradványaiként vagy az agy véletlenszerű elektrokémiai melléktermékeként félredobni őket – különösen, ha azt érezzük, hogy van még valami, amit meg kell tanulnunk. Ám gyakran épp a feltáratlanság érzése az, ami miatt aggódunk. Dacoljunk ezzel az érzéssel, és forduljunk befelé.

A naplóvezetés lehetővé teszi, hogy tovább gondolkodjunk a számunkra legjelentősebb témákról és képekről. Például 2019 novemberében volt egy álmom, amelyben egy bíborvörös köntöst viselő, kelet-indiai származásúnak tűnő férfialak átadott nekem egy könyvet. Ahogy átnyújtotta, a következőket mondta: „Adok giokot.” Amikor visszaemlékeztem az álmomra, kíváncsivá tett a tény, hogy az álombeli alak egy számomra ismeretlen szót használt, de valahogy mégis tudtam, hogyan kell leírni. Másrészt, bár tisztán láttam a könyvet, nem emlékeztem, hogy volt-e valamilyen írás a borítóján. Arra emlékeztem, hogy piros volt, és olyan érzésem támadt, hogy egy ősi szövegről van szó.

Aznap reggel az interneten kutattam vörös könyvek és ősi szövegek után, hátha valami felpiszkálja az emlékezetemet. Rábukkantam a Vörös könyvre, Carl Gustav Jung svájci pszichológus kiadatlan művére, amelyet főként 1914–1915-ben állított össze. Az 1914-es évszám azért keltette fel a figyelmemet, mert volt egy másik könyvem is ebből az évből, Joseph Benner A személytelen élet című műve. Ez az évszám akkoriban elég gyakran megjelent előttem: egy magazin borítóján az élelmiszerboltban, egy autó rendszámtábláján, és egy barátom otthonában egy díszpárnán. Jung az, aki megalkotta a „szinkronicitás” kifejezést.

A giok szóra rákeresve kiderült, hogy indonéz eredetű, és azt jelenti: „jáde”. A Jade nevet választottuk a lányunknak is, aki most már örök álmot alszik. Miért mutatna a tudatalattim egy olyan szót, amely számomra ugyan jelentőségteljes, de egy idegen nyelven, ráadásul tizenhárom évvel a lányunk elvesztése után? Soha nem jártam Indonéziában, és nem is emlékszem, hogy korábban hallottam volna ezt a szót. Mégis valahogyan előbukkant a mélyebb részemből. Arra is rájöttem, hogy ha az álombeli alak egyszerűen azt mondta volna, hogy „Jádét adok neked”, talán nem sokat gondolkodtam volna a könyv szimbólumán. Nem sokkal később felfedeztem, hogy ez a drágakő az ég és a föld birodalma közti kapcsolatot szimbolizálja. Csak a naplóban leírt emlékeim áttekintése és a kulcsfontosságú témák feltárása révén tudtam felismerni az álom mélyebb jelentését: az én Jadém továbbra is velem van lélekben.

Irányelvek az álomfelidézéshez és a naplóvezetéshez

Az irányelvek elengedhetetlenek bármilyen gyakorlat elkezdéséhez és fejlesztéséhez, különösen, ha a gyógyulás és életünk teljesebb megélése a célunk. Megerősítenek azáltal, hogy rendszeres cselekvésre ösztönöznek. Az álomnapló vezetésének gyakorlatához négy egyszerű irányelvre van szükségünk: tudatosság, együttérzés, bizalom, megosztás.

Első irányelv: tudatosság

Amire gondolunk, arról álmodunk is. Az energia abba az irányba áramlik, amerre a tudatosságunkat fordítjuk. Egyik ügyfelem, egy Terra nevű, negyvenes évei végén járó nő azt állította, hogy nagyon kevés álmára emlékszik. Beszélgetésünk után egy héten belül elkezdtek élénk álmai lenni, amelyekre vissza tudott emlékezni. Kíváncsiságból elkezdte feljegyezni azokat. Amikor elkezdtük a közös munkát, nem gondolta, hogy valaha is képes lesz emlékezni az álmaira, de az, hogy rendszeresen beszélgettünk az álmokról, illetve hogy feljegyezte az övéit, oda vezetett, hogy javult az álomfelidézési képessége. A döntés, hogy álomnaplót fogsz vezetni, azt mutatja, hogy készen állsz odafigyelni a belső tudatod üzeneteire.

Ha jobban tudatába kerülsz az álmaidnak, az ösztönözni fogja az álmok felidézését. Egy másik ügyfelem, Ty, azt mondta, nem is biztos benne, hogy egyáltalán vannak-e álmai. Amikor arról győzködtem, hogy mindannyian álmodunk, csak megvonta a vállát. Többszöri beszélgetés után megosztotta velem, hogy reggelente egy-két álomra már emlékszik, bár hozzátette, hogy ezeknek „alig van értelme”. Kulcsfontosságú felismerni, hogy az álmokat nem a logikus elme hozza létre. Amikor alszunk, kevésbé aktív a prefrontális kéreg, az agy logikus gondolkodásért felelős része. Mindannyiunknak akadnak látszólag értelmetlen álmai, amelyek azt a funkciót töltik be, hogy tudatosítsák bennünk, hogy legalább figyeljünk az álmainkra. Minél jobban figyelünk, annál inkább kezdjük felismerni a kialakuló mintákat és témákat.

Második irányelv: együttérzés

Az együttérzés szemléletének ápolása lehetővé teszi számunkra, hogy nyitottan és kíváncsian fedezzük fel belső életünket. Még a látszólag „bizarr” álmok is, amelyek fokozott érzelmi reakciókat váltanak ki, valószínűleg valami fontosat akarnak felfedni előttünk. A rémálomszerű képek, amelyek megrémítenek, rávilágítanak a félelemre és a szorongásra, vagy olyasvalamire hívják fel a figyelmünket, amit ébrenlétünkben talán kerülünk. Olykor nem maga az álomkép ijesztő, hanem inkább a hozzá társított babonák, illetve valami a saját múltunkból, ami kapcsolódik az adott szimbólumhoz.

Az elsőéves ápolóképzős Kinley egy óriáskígyóról álmodott. Félt, mivel ezt rossz jelként értelmezte. Számára a kígyók olyasvalakit jelképeztek, akiben nem lehet megbízni. Gondoljunk csak a „ő egy igazi kígyó” kifejezésre. Vajon Kinley mélyebb tudata figyelmeztetni akarta őt valakivel kapcsolatban? És miért egy óriáskígyóval? A kígyók az egészség és az orvostudomány szempontjából is fontosak. Ez volt az első éve az ápolóképzőben. Az őslakos amerikai és ázsiai kultúrában a kígyók a megújulást és a kihívások lehetőséggé való átalakításának képességét jelképezik. Kinley ezt az álmot egy bimbózó kapcsolathoz kötődő fenntartásaival társította. Bár nem volt nyilvánvaló oka, hogy bizalmatlan legyen a férfival szemben, akivel találkozgatott, egy ideje mégis úgy érezte, hogy a férfi állandó jelenléte fojtogató, és alig marad ideje arra, hogy a barátaival lazítson. Az álmaink együttérző megközelítése lehetővé teszi számunkra, hogy felismerjük közvetlen szükségleteinket és azt, amit a leginkább fontosnak tartunk. Ahelyett, hogy egy álmot „jónak” vagy „rossznak” bélyegeznénk, az együttérzés arra ösztönzi belső világunkat, hogy folyamatosan tájékoztassa éber életünket.

Harmadik irányelv: bizalom

Néhány álom idővel bontakozik ki. Bizalomra van szükség ahhoz, hogy elfogadjuk, hogy nem ismerjük az álom azonnali értelmezését, és ehelyett elfogadjuk a kibontakozás közbeni rejtélyt. Ez hetekig, hónapokig vagy akár évekig is eltarthat, mint például az én álmom esetében, amelyben egy halat láttam egy bölcsőben. Az álomnapló vezetése lehetővé teszi, hogy később újra megvizsgáljuk az álmot. Gyakran elővettem egyik régi naplómat, és újraolvastam egy-egy bejegyzést, hogy aztán új üzenetet vagy témát fedezzek fel. Dr. Stephen Aizenstat pszichológus és álomszakértő az álomgondozás ötletét javasolja, mely során egy adott álomképet arra ösztönzünk, hogy az ébrenlétünk során tovább közvetítse az üzenetét. Ez olyan, mintha egy kertet ápolnánk – gondoznunk kell. Aztán hagyjuk, hogy egyszerűen csak létezzen, bízva abban, hogy a természet azt teszi, amihez a legjobban ért: hogy életet teremtsen.

Negyedik irányelv: megosztás

Az álom megosztása erősebb álomfelidézést és mélyebb betekintést tesz lehetővé. Még ha nem is emlékszel sok mindenre az álmodból, amint elkezded elmesélni, eszedbe juthatnak részletek. Ha megosztod az álmaidat másokkal, lehetőséget adsz nekik, hogy átgondolják, mit jelenthet számukra az álmod. Ők is tanúi és részesei lehetnek az álmod kibontakozásának. Egyszer például egy tudatos álmomban találkoztam egy idegennel, aki bemutatkozott. A neve manapság nem túl gyakori, de az 1880-as években népszerű volt. Három nappal később valóban összefutottam valakivel, akit így hívtak. Megosztottam az álmot néhány közeli barátommal. Mindegyikük hallott már a névről: vezetéknévként, női keresztnévként és egy krimi szereplőjének neveként. Egy másik barátom megjegyzése váltotta ki a következő felismerésemet: mi van, ha nem is a név a fontos, hanem inkább az, hogy milyen sok gondolat felmerül, amikor mások is felfedik a saját gondolataikat?

Emlékezz erre a négy irányelvre – tudatosság, együttérzés, bizalom és megosztás –, amikor a belső felfedezés útjára lépsz. Mindenki álmodik, és neked is megvan a képességed arra, hogy emlékezz rájuk. Képes vagy tanulni és gyógyulni azáltal, amit felfedezel. Mint minden máshoz, ehhez is gyakorlásra van szükség.

Mikor jegyezd fel az álmaid?

Általában az a legjobb, ha ébredés után nem sokkal rögzíted ezeket a részleteket, még akkor is, ha nincs időd elgondolkodni az üzeneten vagy a szimbolikán. Ekkor állsz a legközelebb az álomhoz, az érzelmekhez, a testedben felmerülő érzésekhez, a felbukkanó kifejezésekhez és szavakhoz. Az álomképek ilyenkor a legérintetlenebbek. Bár a részletek elveszhetnek, az álom lényege valószínűleg megmarad, és ez gyakran elég ahhoz, hogy elgondolkodj rajta. Figyeld meg a hangulatod. Békésnek és elégedettnek érzed magad? Inkább kicsit nyugtalannak vagy ingerlékenynek? A leghasznosabb, ha fogod ezt a homályos tudatosságot, tollat meg papírt ragadsz, és leírsz mindent, ami a tudatodba áramlik.

Van, amikor az éjszaka közepén ébredünk fel, de ha felkelünk az ágyból, hogy leírjuk az álmunkat, az csak megnehezíti, hogy visszaaludjunk. Ahelyett, hogy elhagynád az ágyad, szánj egy pillanatot az álom átgondolására, majd összpontosítsd a tudatod egy bizonyos képre vagy személyre az álomból, és hozz létre valamilyen asszociációt, mielőtt visszaaludnál. Ha például valakiről álmodsz, gondolj arra, hogy mikor láttad utoljára az illetőt. Ha azt álmodod, hogy az óceán partján vagy, gondolj vissza arra, mikor jártál arra utoljára. Nagyobb a valószínűsége, hogy az adott kép vagy személy emlékét a nap folyamán valami fel fogja idézni. Ezután, amint lehetőséged nyílik rá, ülj le a naplóddal. Írd le, amire emlékszel, és további részletek is előkerülhetnek. Erre közelmúltbeli példa, amikor azt álmodtam, hogy egyedül vezetek, és egy szembejövő kocsiban megpillantom egy barátomat, akit hónapok óta nem láttam. Amikor felébredtem, elfelejtettem az álmot, és belevágtam a napi teendőimbe. Azonban miközben délelőtt az e-mailjeimet olvasgattam, amint megláttam a barátom nevét, azonnal eszembe jutott az álom.

Mi van, ha nincs időd minden reggel feljegyezni az álmaid? Először is, még ha nem is tudod felidézni az álmot, tudd, hogy az elérte a célját. Ha nem, akkor újra elő fog jönni. Másodszor, az álomnaplózás nem igényel elemzést. Egyszerűen csak feljegyzéseket vezetsz. Ezek tetszés szerint lehetnek tömörek vagy részletesek. Az álom témáját kifejező cím kitalálása szintén segíti a jövőbeni referenciákat.

HIVATKOZÁSOK

Bevezető

[1] Walker, Matthew P., et al., „Cognitive Flexibility across the SleepWake Cycle: REM-Sleep Enhancement of Anagram Problem Solving”, Cognitive Brain Research 14, 3. szám (2002. november): 317–324. https://www.sciencedirect.com/science/article/abs/pii/S0926641002001349.

ÉDESVÍZ WEBÁRUHÁZ
AKCIÓK • INFORMÁCIÓK

webaruhaz@edesviz.hu
00-36-30-781-5474
www.edesviz.hu

ÉDESVÍZ KÖNYVESBOLT
1053 BUDAPEST • MÚZEUM KRT. 23.

konyvesbolt@edesviz.hu
00-36-30-919-5314

ÉDESVÍZ KÖZÖSSÉG
ÉRDEKESSÉGEK • KÖNYVRÉSZLETEK • JÁTÉKOK

A mindennapokra!

ÉDESVÍZ KIADÓ

ÉDESVÍZ NAGYKERESKEDÉS
VISZONTELADÓINKNAK

nagyker@edesviz.hu
00-36-30-781-5474

ÉDESVÍZ + magazin
Cikkek az
EGÉSZSÉG • ÖNFEJLESZTÉS • EZOTÉRIA
témaköreiben

Érdekes információk szerzőkről és könyvekről

Keresd a www.edesvizkiado.hu címen