Történelmi drámák 3.

Anthony Munday – Henry Chettle – Thomas Heywood – Thomas Dekker – William Shakespeare

Morus Tamás

Anthony Munday – Henry Chettle – Thomas Heywood – Thomas Dekker – William Shakespeare

Morus Tamás

lovag
könyve

The Book of Sir Thomas More

Fordította és az utószót írta

Magyar Pál

Hungarian translation © 2023 Magyar Pál

ISBN 978-615-82237-1-3 (.epub)

ISBN 978-615-82237-2-0 (.mobi)

Tartalom

Személyek

Első felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

Második felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

5. szín

Harmadik felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

Negyedik felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

Ötödik felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

Utószó

A szerzők

A dráma

A fordító megjegyzései

Ajánló

Vasbordájú Edmund

II. Edward

III. Edward

II. Richárd – 1. rész

IV. Edward – 1. és 2. rész

VII. Henrik

Két nemes rokon

Favershami Arden

Jegyzetek

London térképe

Személyek

SHREWSBURY grófja

SURREY grófja

Thomas PALMER lovag

Roger CHOLMELEY lovag

John MUNDY lovag, tanácsnok

MORUS Tamás

a FELESÉGe

a LÁNYuk

William ROPER, Morus veje

MARGARET, a felesége

Rochester PÜSPÖKe

London POLGÁRMESTERe

POLGÁRMESTERNÉ, a felesége

London JEGYZŐje

Desiderius ERASMUS

Francesco DE BARDI│ külföldi pénzváltók

Antonio CAVALIERI│

BEESTOSH, rendbíró

Ralph MORICE, a winchesteri püspök titkára

SHAUYMUS, a szolgája

SHERWIN, aranyműves│

WILLIAMSON, ács│

DOLL, a felesége│ zendülők

John LINCOLN│

George BETTS│

Ralph Betts, a testvére, a BOHÓC│

Nicholas DOWNES, őrmester

ELŐHANG│

HAJLAM│

ÉSZ│ színészek

HIÚSÁG│

LUGGINS│

CROFTS, küldönc

GOUGH, Morus titkára

CATESBY, Morus udvarmestere

Henry PATTISON│

Ned COMORNOCK│

Robin SHERFUZZ│ Morus szolgálói

Giles CUPUSH│

Rafe LAWVUS│

ACECOMBINE, felperes

EMELINT, zsebmetsző

HARRY│

ROBIN│ inasok

KIT│

ÍRNOK

A Tower HADNAGYa

A Tower KAPUSa

A Tower három ŐRe

SZEGÉNYASSZONY, Morus pártfogoltja

HÓHÉR

Küldöncök, ispánok, poroszlók, szolgálók, rendbírók, zendülők, inasok, őrök, tanácsnokok, hölgyek, urak és kíséret

Első felvonás

1. szín

Londoni utca. Jön az egyik oldalról Lincoln[1] a két Bettsszel[2]; a másik oldalról de Bardi[3], aki a karjánál fogva rángatja Dollt[4], egy életerős nőt.

Doll

Hová viszel?

de Bardi

Ahová nekem tetszik; a jussom vagy, és a zsákmányomnak nyilvánítalak.

Doll

A zsákmányodnak, te gazfickó! Én egy ács egyszerű, becsületes felesége vagyok, és bár nem vagyok szép, hogy tessek egy férjnek, de ami vagyok, az mind undorodik meghajlani egy idegennek: el a kezekkel, ha mondom!

de Bardi

Gyere velem csendben, vagy kényszerítelek.

Doll

Kényszerítesz, te ebadta! Azt hiszed, az aranyműves feleségével van dolgod, akit elcsábítottál a férjétől minden ezüstjével együtt, és amikor megint hazavitted, a férje, mint egy szamár, még ki is fizette neked az asszony ellátását.

de Bardi

Fizettetek a te férjeddel is, ha nekem úgy tetszik.

Cavalieri[5] jön egy galambpárral; Williamson[6] és Sherwin[7] követik.

Doll

Itt jön személyesen; mondd meg neki, ha mered.

Cavalieri

Ne kövessetek tovább; mondtam, hogy nem kapjátok meg őket.

Williamson

Én vettem őket a Cheapside[8]-on, és a saját pénzemmel fizettem értük.

Sherwin

Valóban így volt, uram; és igazságtalanul jár el, ha elveszi őket tőle és a pénzét se téríti meg.

Cavalieri

Ha fizetett értük, legyen elég, hogy most már az enyémek: leves meg marhahús való az ilyen marháknak; méghogy galamb legyen egy faragatlan ács eledele?

Lincoln

Nehéz dolog, amikor az angolok türelmét így próbára teszik az idegenek, és ők nem mernek elégtételt venni sérelmeikért.

Betts

Lincoln, lássuk el a bajukat, és ne tűrjük tovább ezt a gyalázatot.

Lincoln

Nem lehet, Betts: légy türelmes és hallgasd tovább.

Doll

Nohát, férjuram! Egy idegen elveszi az ételedet, egy másik pedig a feleségedet! Miasszonyunkra, hús és vér, szerintem, ezt nem tűrheti.

Lincoln

Hát ez már sosem lesz másképp? Tűrni kell ezeket az igazságtalanságokat?

Betts

Lépjünk közbe és segítsünk megbosszulni a sérelmüket.

de Bardi

Ki vagy te, hogy bosszúról beszélsz? A nagykövet uram megint bezárat a polgármestereddel, ha ő magától meg nem büntet ezért a pimasz arcátlanságért.

Williamson

Valóban, a polgármester, a nagykövet panaszára, Newgate[9]-be küldött egy nap, mert (akaratom ellenére) elvettem a falat[10] egy külföldi elől: maguk megtehetnek bármit; az aranyműves felesége és az enyém is ezután a rendelkezésére kell álljanak.

Betts

Ti aztán türelmes bolondok vagytok, hogy tűritek ezt.

de Bardi

Tűrik! Tegyétek jóvá te vagy ő, ha tudjátok és meritek. Azt mondom nektek, fickók, lenne ez bár London polgármesterének felesége, ha egyszer a birtokomban van, megtartom bárki ellenében, aki dacolni mer velem.

Betts

Ide hallgass, lombard[11], ezek a szavak a legjobb süvegedbe kerülnének, ha nem tartana vissza a kötelességem és engedelmességem: London polgármesterének felesége! Ó, Istenem, hát így megy ez?

Doll

Ej, Betts, hát én nem vagyok olyan drága a férjemnek, mint a polgármester felesége neki? (Williamsonhöz) És te ilyen közönyösen tűröd önnön szégyened? – (de Bardihoz) El a kezekkel, hetyke külföldi! Vagy arra, aki megváltott[12], ha a férfiak málé szíve nem mer megütni egy idegent, majd a nők elpáholják, semmint hogy tűrjék ezt a gyalázatot.

de Bardi

Asszony, azt mondtam, velem jössz. Aláveted magad az akaratomnak és beadod a derekadat.

Doll

Ne nyúlj Doll Williamsonhöz, nehogy kinyújtóztasson téged Isten drága földjén. Alád ugyan nem vetem magam; nem kapod meg se a derekamat, se más részemet. – (Cavalierihez) És maga, uram, aki az ácsoknak ilyen hitvány harapnivalót hagy, miközben kényes étvágyát olyan galambok csillapítják, amikért ők fizettek, szolgáltassa őket vissza a férjemnek, vagy annyi nőt hívok segítségül, hogy egy ujjnyi megtépetlen porcikája se marad: ha a férjeinket a törvény zabolázza és kényszeríti eltűrni az igazságtalanságaikat, a feleségeik majd kissé áthágják a törvényt, és alaposan helybenhagynak titeket.[13]

Cavalieri

Menjünk innen, de Bardi, és tegyünk panaszt a nagykövet uramnál. (El de Bardival.)

Doll

Igen, menjetek, és küldjétek őt közénk, és ő is megkapja az illő fogadtatást. – Szégyellem magam, hogy szabadnak született angolokat, akik megvertek idegeneket saját honukban, így hergelnek és megaláznak hazájukban.[14]

Sherwin

Nem a mersz hiánya az oka, hanem a szigorú engedelmesség, ami köt minket. Én vagyok az az aranyműves, akinek a sérelmét említette; de hogy jóvátegyük a magáét vagy az enyémet, az felülmúlja minden képességünket.

Lincoln

Nem úgy van az, barátaim: én, bár származásom alacsony és foglalkozásomra nézve közvetítő vagyok, akinek neve John Lincoln, régóta csak erős türelmetlenséggel hunytam szemet eme gaz borzalmak felett, és ahogy azt ez a két testvér itt (akiknek neve Betts) tanúsíthatja, örömmel orvosolnám őket akár az életem árán is.

Betts

És nagyon is buzgón ténykedik, higgyétek el, ha minden jól alakul.

Doll

Hogyan, kérlek? Mondd el, Doll Williamsonnek.

Lincoln

Tudják, hogy jövő héten kezdődnek a kórházi szentbeszédek[15]: összeállítottam egy röpiratot a sérelmeinkről és az idegenek szemtelenségeiről.

Betts

Amit szándéka szerint a prédikátorok ott nyíltan kihirdetnek a szószékről.

Williamson

Ó, bárcsak megtennék! Hitemre, az alaposan befűtene a külföldijeinknek.

Doll

Igen, és ha maguk férfiak nem merik megtenni, istenuccse, mi nők megtesszük. Elvenni egy becsületes asszonyt a férjétől! Nohát, ez tűrhetetlen.

Sherwin

De hogyan találtok prédikátorokat, akik hajlanak az ügyünkre?

Lincoln

Standish[16] doktor úr azt válaszolta, nem avatkozik ilyen ügybe a szentbeszédében, de Bell[17] doktor úr megígérte, hogy mindent megtesz ez ügyben, amit egy pap tehet,[18] hogy változtasson rajta, és nem kétli, hogy sérelmeink kinyilatkoztatását siker fogja koronázni. Látni fogjátok, hogy nincs semmi ártó a kiáltványban: itt van egy belőle; kérlek, hallgassátok meg.

Mind

Teljes szívünkkel; az Isten szerelmére, olvasd.

Lincoln

(Olvassa) Mindannyiukhoz, ezen város istenfélő urai és gazdái, akiknek a szíve megesik a szomszédaikon, a szegényeken és úgyszintén a nagy, elviselhetetlen sérelmeken, károkon és ártalmakon, amelyekből a hatalmas szegénysége fakad a király[19] alattvalóinak, akik lakják ezt a várost és annak kültelkeit: mert úgy áll, hogy az idegenek és a külföldiek eleszik a kenyeret az apátlan gyermekek elől és elveszik a megélhetést az iparosoktól és az üzletet a kereskedőktől, ami által a szegénység olyan mértékben növekszik, hogy minden ember siratja a másik nyomorát, mert a kézművesek koldusbotra jutnak és a kereskedők szegénysorba, amire, figyelembe véve a körülményeket, az orvoslat, ha a köznép összefog és egy pártba tömörül: és miként a sérelem és kár minden embert nyomaszt, úgy kell minden embernek törekednie a jogorvoslatra, valamint fellépnie az említett idegenek gazdagodása és az idevalósiak romlása ellen.[20]

Doll

Istenuccse, ez kiváló; és megerősítem, hogy a kérelem jogos.

Sherwin

No, mondjuk, felolvassák, mi a további szándékotok az ügyben?

Betts

Micsoda! Nohát, ide hallgass. Nem kétséges, hogy ez szerez nekünk elegendő barátot, akiknek a nevét egy titkos listára vesszük; és május elsején[21] kora reggel rendezünk egy majálist, ám az lesz a legrosszabb májusünnep az idegeneknek, amit valaha láttak. Mit mondtok? Egyetértetek vagy puhány szívű rebellisek vagytok?

Doll

Fogd vissza, George Betts, itt a kezem és a szívem vele: az Úrra, vezér leszek köztetek, és olyat teszek, amit örökké emlegetni fognak.

Williamson

Urak, mielőtt elválnánk, menjünk és igyunk együtt egyet barátilag, és esküdjünk életünkre hű titoktartást.

Betts

Egy angyal szólt itt. Gyerünk, menjük hát.

Mind el.

2. szín

A londoni bíróság épülete[22]. Felmegy a függöny és mögötte ülésezik a polgármester[23], Beestosh és más rendbírók; Morus[24] ispán és más ispánok ülnek oldalt. Acecombine a felperes, Emelint a fogoly a korlátnál[25]. Jegyző[26], poroszlók.

Polgármester

Súlyosb ügyeinket befejezvén,
Meghallgatunk apróbb vétségeket.
More ispán úr, kicsoda e fickó?

Morus

Uram, őt egy erszény miatt vádolják;
Perbe fogák, s együtt az esküdtszék.

Polgármester

Ki állitatta elö?

Beestosh

Én, uram:
Lógnia kéne rég, igazság szerint;
Mert ő a zsebmetszőbanda feje.

Polgármester

Mi a neve?

Beestosh

Az, mint foglalkozása: Emelint,
Ki ügyesen emel erszényeket el.

Polgármester

És ő vádolja?

Beestosh

Ő, kiről mondnom kell, engedelmével,
Szintén valamit, mert úgy vélem én,
Bizonyos szempontból ö is hibás.

Polgármester

Jó Beestosh rendbiró úr, mondja csak;
Örömmel hallgatjuk meg nézetét.

Beestosh

Ide hallgass, Acecombine; balga vagy:
Ha elitéli törvény, mert nem látom,
Hogyan is menthetné fel az esküdtszék,
Halálában, szavamra, bűnös léssz.

Morus

Uram, megéri meghallgatni ezt.

Polgármester

Hallgassa akkor, jó More ispán úr.

Beestosh

Kimondom én kereken, szégyen rád,
Hogy illyen összeggel kisértsz szükséget;
Jól jársz a nem kevesebb mint tíz fonttal,
Ha az erszényedben magadnál hordva,
A pénzeddel fogadókban felvágsz:
Hidd el nekem, ki ígaz úton jár,
Azt egy ilyen zsákmány, ha belebotlik,
Olyanra bujthat, mit sosem szándékolt.
Mi tesz oly sok tolvajt s gonosztevőt,
Ha nem az illyen ostoba csalétek,
Amit kivetnek balga emberek
A nincstelen nyomorultat kisértni?
Tíz font s apró; szép pénz, hogy hordd magaddal,
Mi nagyobb biztonságban volna otthon.
Sokkal jobb lenne téged megbüntetni,

A polgármester és More sugdolóznak.

Hitemre, a szegény foglyok javára,
Hogy megtanuld, vigyázz a magadéra;
Azt kaptad volna csak, mit érdemelsz,
Ha kétszer tíz fontod veszik oda.[27]

Morus

Lazítsunk egy kicsit most, jó uram,
Amíg ez ügyben ítélet kerül.

Polgármester

Rendben, More úr: az ülést felfüggesztjük,
S mig az esküdtszék döntést hoz, sétálunk
A kertben. – Rendbiró urak, mit szólnak?

Mind

Nagyon tetszik; követjük, jó uram.

A polgármester és a rendbírók el.

Morus

Sőt, távozzon maga is, felperes; –

Acecombine el.

S a poroszlók is álljanak mind félre,
S hagyják a foglyot rám kicsit. – Jer íde.

Emelint

Micsoda uraságod óhaja?

Morus

Tudod, hogy jól ismerlek, Emelint,
S mióta hívatalba kerülék,
Kimentélek sokszor e helyről, s látod,
Hogy Beestosh rendbiró teellened van,
Bár Acecombine-ra fogja a hibát,
Hogy téged illy összeggel kísértett.[28]
Mondom mi lesz; teremts módot nekem,
Hogy őt kizsebeljem, s hitemre, fickó,
S ahogy keresztény férfiú vagyok,
Kiszerzem felmentésed a csínyért.

Emelint

Jó ispán úr, vesztem ne kívánja:
Jól tudja, hogy sok rosszakaróm van,
S még több vád merül majd fel ellenem.
Mi több, az eszemen maga túl-jár;
Az egyik legbölcsebb emberként ismert,
Ki Angliában él: ispán úr, kérem,
Az éltem aláásni ne akarja.

Morus

Királyom hű alattvalója vagyok;
Te félreértsz: amikor megtevéd,
A színjátékot folytatom, mert ne hidd,
Hogy ezzel ártni akarok neked.
Tudod, hogy oly dolgok vannak kezemben,
Miket ha az esküdtek elé tárnék,
Nem kellene rászednem téged így.
Célom mindössze egy víg tréfa csak:
Te tedd meg, s a legjobbra számíthatsz.

Emelint

Uram, köszőnöm: Isten tartsa meg!
De Beestosh rendbiró úr távozott;
A közelébe jutni nem tudok.

Morus

Azt bízd reám; baldóvered[29] leszek;
Ideküldöm tehozzád íziben
Ama ürüggyel, hogy saját kérésed,
Hogy véle titkos dolgokat közölj.

Emelint

Ha megtevé, csak bízza rám a többit;
Lefogadom, hogy erszénye eltűnik.

Morus

Ez a beszéd: de el ne végy a pénzből
Egy pennyt[30] sem, hanem mind ideadd;
Az ügyes végrehajtás lesz a díjad.

Emelint

Úgy lesz, jó ispán úr, reám számíthat.

Morus el.

Ez úriember célja, látom már,
Letörni a rendbíro balgaságát,
Hogy olyt okol, ki nehéz sorba jutott,
Amelybe maga is süllyedhet gyorst.[31]
Jó balhé lesz, s megmenti életem:
Hé, csendet ott! Jön a rendbíro úr.

Beestosh jön.

Beestosh

No, mit akarsz? Becsűletes emberként
A lelkiismereteden könnyítsz?
Mit mondsz nekem, fickó? Rövid legyél.

Emelint

Olyan rövid, amennyire tudok. –
(Félre) Ha jól állsz, megrövidítlek hamar.

Beestosh

Ne motyogj, hangosan beszélj; mit mondsz?

Emelint

Olyat rónak rám, Isten a tanúm,
Ami az ígazságon túlmegy, úram…

Beestosh

Az ígazságon túlmenél valóban,
S annál kevésbre jutottál: gazságra,
Mert egyenesen bűntettel vádolnak;
Igaznál több van a rovásodon; több,
Mint egy igaz ember rovásán lehet:
Tolvajlás; egy lator vagy, s ez nem több,
Mint ígazság. Ne pazarold időm;
Csak valld be, amit tudsz, nem kérek mást.

Emelint

Vannak, ha úgy tetszik uraságodnak…

Beestosh

Vannak, lator! Mik vannak? Mondd, mik vannak.
Gyerünk vagy menjünk: mik vannak, bitang?

Emelint

Vannak mindenféle ügyes fickók,
Akik miközben áll s szemükbe néz,
Elemelik az erszényét, uram.

Beestosh

Öszinte gazfickó vagy: mondd meg hát,
Kik azok s hol lehet megfogni őket?
Valóban ők azok, kiket keresek.

Emelint

Rólam beszél; jaj, én kis hal vagyok!
De tényleg van egy, ki nevem viseli,
Ö mindenkit felülmúl zsebmetszésben;
A cselfogását megmutathatnám,
De félek, túl közvetlennek tartna.[32]

Beestosh

Legyél olyan közvetlen, gazfickó,
Amennyire akarsz; tudnom szükséges.

Emelint

(Félre) S szükséged meglesz, mielőtt odébb-állsz. –
(Fenn) E ficko így üdvözli tán, vagy így,
Vagy így, és ismeretséget mímel,
Kissé kétellten, ám kedves bókokkal;
S ezek az ölelések arra valók…

Beestosh

Nohát, mire valók? (Hevesen lerázza magáról)

Emelint

Hogy kitapintsa,
Teljes vitorlázat alatt halad-e,
Avagy fedélzetén van-é az áru.

Beestosh

Magyarán, hogy hol tartom az erszényem,
Emelint?

Emelint

Pontosan, uram.

Beestosh

Remek.

Emelint

Aztán mást nem tehet, mint jómodorból
Vele tart; merthogy elkiséri magát,
Színlelve, hogy vagy elfeledte őt,
Vagy ő téveszti össze valakível.

Beestosh

De nála van erszényem ekkor vagy sem?

Emelint

Még nincs, pfuj! – S nálam sincs a magáé.[33] –

Jön a polgármester és a társai.

De fel kell függesztnünk; az úrak jönnek.

Beestosh

Dögvész rá! – Nemsoká folytatjuk: ígaz,
Valóban körmönfont gazfickók vannak.
(Leül) De csak probáljanak rászedni engem!
Hitemre, énvelem nem sokra mennek.
Ha gazfickó bolondra lel, erszényt nyer:
De bölcs az erszényére jól ügyel.

Morus

(Félre, Emelinthez) Emelint, megvan?

Emelint

(Félre, Morushoz) Itt van, ispán úr.

Morus

(Félre, Emelinthez) Számíts szavamra úgy. Megmentem élted.

Jegyző

Emelint, lépj a korláthoz: bűnösnek
Találtak az esküdtek; meg kell halnod,
Szokás szerint[34], intézze, ispán úr.

Morus

Nos, úgy, urak, miként azt mind szokták,
Mivel még sírhelyünk nincs, adják bé,
Amily adományt tenni szándokuk
Az elitélt fogoly temetésére.
Én kezdem.

Jegyző

Itt van tőlem.

Polgármester

Az enyém.

Beestosh

Lelkemre, jajj, eltűne az erszényem!

Morus

Micsoda, eltűnt, itt! Az hogy' lehet?

Polgármester

Ellentmondóan minden józan észnek,
A padon ülve.

Beestosh

Ejha, Emelint,
Veled beszéltem; nem te zsebelél ki?

Emelint

Engem gyanúsit? Ó, minő világ ez!

Morus

Uram, biztos, hogy volt magánál erszény?

Beestosh

Hát persze, ispán úr! Oly biztos, mint az,
Hogy ott áll, s benne hét font s némi apró.

Morus

Hét font s apró! Micsoda, megbolondult,
Hogy bölcs ember s elöljáró létére,
Ily komoly summát erszényére bíz?
Hét font meg apro! Istenuccse, szégyen,
Hogy illyen összeggel kisért szükséget;
Higgyen nekem, ki ígaz úton jár,
Azt egy ilyen zsákmány, ha belebotlik,
Lovallhat olyra, mit sosem gondolt.
Mi tesz oly sok tolvajt s gonosztevőt,
Ha nem az illyen ostoba csalétek,
Amit kivetnek balga emberek
A nincstelen nyomorultat kisértni?
Ha elfognák, kinél erszénye van,
Szavamra, bűnös lenne halálában;
Mert nincs kétség, elítélné törvény.
Sokkal jobb volna magát megbüntetni,
Uram, azon szegény foglyok javára,
Hogy megtanulja otthon elzárni pénzét.

Beestosh

Nohát, maga tréfás ember, More úr;
De átlátok magán, uram, tisztán.

Morus

Sőt, látja, így vigyázva a pénzére,
S hogy Emelint ily ügy miatt áll perben,
Hogy ha szegény ember nem volna fogoly,
Gyanússá válna most, hogy nála van.
Láthatja így, gyakran mily bajt okoz,
Ha dőrén ily fölös pénzt hord magánál.

Polgármester

Én mondom, Beestosh úr, ez furcsa ám:
Maga, ki ollyan biztos nézetében,
Oly hibába es', mit másban elítél.

Morus

No, Beestosh úr, ehol erszénye vissza,
S az összes pénze is: More[35]-tól ne tartson;
A bölcsesség a kulcs s a zár az ajton.[36]

Mind el.[37]

3. szín

London, udvari tanácsterem. Jön Shrewsbury[38], Surrey[39], Palmer[40] és Cholmeley[41].

Shrewsbury

Türelmük, Surrey gróf és Palmer úr,
Igénybe vehetem egy bölcs tanácsra?
E vészteli időkben nem szeretem,
Hogy ráncolódik közrendű szemöldök:
A vizslató szemem sosem lelt még
Bútól s kíntól zavartabb arcokat,
Mint mit mostanság megfigyelheték
A város elégedetlen köznépén.[42]

Surrey

Biz' furcsa, hogy a fejedelmi kegy,
Akárcsak a józan kegyelem minden
Idegen íránt e virágzo földön
Oly hetyke arcátlanságot szül bennük,
Kik felséges adományábul élnek,[43]
Hogy az, hazánk kereskedelmén hízva,
Alattvalóinak szemét már szúrja.

Palmer

Mégis, kérvényt intézve a királyhoz,
A nagykövet meggátolá Sherwint,
De Bardi ellen hogy panaszt tegyen,
Ki míután elcsábitá nejét,
S vele majd' négyszáz font árú ezüstjét,
Keserítvén így pár sértett polgárt,
Akiknek e szégyent arcába vágta,
Letartóztattatá Sherwint, s beperlé
Neje ellátásának költségéért.

Surrey

A gaz de Bardi kamatot kér tőle,
Hogy a magáévá tevé javait.
Nem tetszik ez, jó Shrewsbury uram:
Ki kölcsön ad tüzes kancát olyannak,
Ki azt nem abrakolja, rosszul jár.

Cholmeley

Jó Surrey úr mindig tréfás kedvű.

Palmer

Megbíza[44] akkoriban méltoságtok,
Hogy elsimítsam a kitört viszályt,
Hol az elégedetlen város búját
S a sérveket meggyőzőn hangsúlyoztam,
De ünnepélyes esküvel így felelt:
Ha a polgármester nejét bírná,
Azt is megtartná bármely angol[45] ellen.

Surrey

Nekünk jó úgy; a maga neje holt,
Sir Thomas, én meg agglegény[46] vagyok:
Ha egymaga nem bírhatja senki sem,
Örűlök, hogy nekem nejem nincsen.

Cholmeley

Ki nőt orz, légyen betevője néki.

Surrey

Bizony, jó érv, Roger Cholmeley uram.
Ha e heves francok hancúroznának,
Akkor fedezzék a költséget ís:
Nehéz, ha meglovasítják a nőnket,
S nekünk meghagyják, hogy még tömjük őket.

Shrewsbury

Ellátoink[47] a piacon, uram,
Be sem szerezhetik az ételünk,
Mert egy külföldi máris elszedi
Az étket attul, aki vásárolta:
Galambpárt vett, mint hallám, egy ács Cheapben,
S egy francia[48] legott elmarta tőle,
S megverte szegényt, mert az ellenállt;
S mikor bepanaszolta sérelmét,
Jutalmul súlyosan megbünteték.

Surrey

De ha az angol vér felforrna ismét,
Mivel látom, hogy szívük már tele,
Epéjük mielőtt lehűlne, félek,
Néhány pimasz idegen, kikre lesújt,
Önhittségéért megfizetne drágán:
Ha tajtékzik düh árjának örvénye,
Félek, sok élet fullad majd beléje.

Cholmeley

De ez, s urak, bocsássák meg szavam,
Az ily nagy s rangos férfiak hibája.
Mert őfelségét nem tájékoztatják
Ez aljas gyalázatról s sérelmekről,
Miket a népe elszenved nap mint nap;
Mert hogyha tudná, kegyes bölcsessége,
Tudom, hamar orvoslaná mindezt.[49]

Egy küldönc jön.

Shrewsbury

Fickó, mi hír?

Cholmeley

Félek, hogy semmi jó.

Küldönc

Rossz hír; s félek, roszabb követi majd,
Uram, ha nem intézkednek hamar:
A város felbolydult, s fenyegetik
A polgármestert, házából ha kilép.
Fegyverre kelt számos szegény iparos.[50] […][51]

Cholmeley[52]

Féltünk, hová vezet ez: ez abból jön,
Hogy az doktor nyíltan kihirdeté
A sérelmek jegyzékét a kórházban.

Shrewsbury

Átkozni fogja még magát doktor Bell[53],
Hogy azt a jegyzéket felolvasá.

Palmer

Gyűjtsünk a polgármesternek csapatot,
Hogy ezt a zendülést letörje gyorsan.

Surrey

Urak, More úr jutott eszembe most,
Az egyik ispán, egy tanult s bölcs úr,
Kit a nép rendkívül kedvel: más józan,
Megbecsült emberektől támogatva,
A kedves s meggyöző szavaival
Ő többet ér el tán, mint mi erővel.

Shrewsbury

Hitemre, méltoságod jót javall:
Siessünk; mert rám tört e félelem:
E reggeli[54] munka sok sírt terem.

Mind el.

Második felvonás

1. szín

St. Martin's le Grand[55]. Jön Lincoln, a két Betts, Williamson, Sherwin és mások felfegyverkezve; Doll láncingben, fejvérttel, karddal és pajzzsal; egy csapat kíséri őket.

Bohóc

Gyerünk, gyerünk; megrakjuk őket, elhúzzuk a nótájukat. Hát idegenek kukorékoljanak a szemétdombunkon? Igen; de kidobjuk most a szemetet. Gyerünk, peckesen, peckesen!

Betts

Fivér, adj helyt, s halld John Lincolnt beszélni.

Bohóc

Lincoln a vezetőm,
S Doll az igaz szülőm,
A többivel együttőn,
Ram-pa-pam ping-pu-pung,
Megteszünk, mit tudunk.
Becsapjanak minket? Nem;
Dacolhatnak velünk? Nem;
Elnyomjanak minket? Nem;
Szabadnak születtünk,
S ha így bánnak velünk,
Türelmünk nincs ebben.

Doll

Nyugalom ott, ha mondom! Hallgassátok Lincoln kapitányt beszélni; csendet, amíg megtudjuk véleményét minden ízében.

Bohóc

Akkor ízösen szóljon; beszélj, barátom: és aki megpróbál megzavarni szónoklatodban, ezt neki.

Mind

Úgy van, úgy van, beszéljen a bátor Lincoln kapitány.

Lincoln

Vitéz vérek, kiknek lelke nem tűri
Az ídegenek kényszerű sérelmit,
Gyújtsátok lángra elszánt dühötöket
S e szemtelen külföldiek házát.
Ez Saint Martin's, s amott lakik Meautis[56],
Egy dúsgazdag pikárd, a Greengate házban,
De Bardi, Adrian Martine, van Hollocke
Sok más egyéb külföldi menekülttel[57].
Ők több kiváltságot élvezzenek,
Mint mi magunk a saját országunkban?
Legyünk a rabszolgáik akkor hát.
Ha törvény őket nem fegyelmezi,
Legyünk szigoru törvényszolgákká mi.

Bohóc

Ha kard nem jó,
Nem kell több szó,
Gyújtsd fel a házakat;
Bátor merész kapitány[58],
Tűzben itt nincs hiány.

Mind

Gyújtsuk fel a házakat, gyújtsuk fel a házakat.

Doll

Igen, hiszen május elsején is rakhatunk örömtüzet úgy, mint Szentivánkor[59]: megmásítjuk a napot a naptárban, és lángoló[60] betűkkel írjuk bele.

Sherwin

Várj, az veszélyes az egész városra,
Minek a legkisebb kárt sem szeretném.

Doll

Nem, én se; úgy saját házam is leéghet egyúttal. Megmondom, mi lesz: kivonszoljuk az idegeneket a Moorfieldsre[61], ott rájuk húzzuk a vizes lepedőt és megruházzuk őket, míg újra szaglanak majd.

Bohóc

És az hamar meglesz; mert máris bűzlenek a félelemtől.

Betts

Menjünk be az idegenek házába,
S ha ott megleljük, vonszoljuk ki őket.

Doll

De ha úgy vonszolnátok ki őket, hogy nem leltek rájuk, azt nem hagyom.

Bohóc

Dicsére Árésznek[62],
Holland vagy franci,
Legyen bár csajszi,
Én aztán rámének.

Sherwin, a bohóc és még néhányan el.

Williamson

Hogy' gondoskodjunk biztonságunkról,
Legények? Mert a polgármesterünk,
Azt hallám, fegyvereseket gyűjtött,
S More ispán egy órája összehívott
Néhány koronatanácsost Ludgate[63]-nél:
Békénk erő szerzi ki, vagy elbukunk;
Hamar megtudják, hogy a fő mi vagyunk.

Doll

És akkor mi van? Ha félsz, férjuram, menj haza és bújj el; mert az Úrra, én szórakozok egy kicsit, ha már belekezdtem.

Betts

Legyünk résen[64], s ha jönnek, emberek,
Fogadjuk őket ellenségünkként.

Jön Sherwin, a bohóc és a többiek.

Bohóc

Siker, siker! Tudjátok, mit találtunk?

Doll

Mit?

Bohóc

Semmit; nem lelni se egy francos flamandot, se egy flamós franciát; mind elmenekült magyarán.

Lincoln

Nohát! Nem leltek egyet sem sehol?

Sherwin

Nem, senkit; elmenekült mindahány.

Lincoln

Gyújtsuk fel úgy házuk, hogy míg az oltás
Leköti a polgármestert, elszökjünk;
Lángoljon óljuk: álljunk neki máris,
Nehogy nekünk legyen rossz[65] e majális.

Bohóc

Vörös kakast a szemétdombra! Tüzet, tüzet!
Az első én leszek:
Ha kötél vár,
Az sem kár;
Rosszabb nem lehet.

Mind el.

2. szín

Cheapside. Három-négy inas[66] jön husángokkal.

Harry

Gyerünk, elő a botokat. Robin, jó, hogy találkoztál velünk Bunhillnél[67], hogy velünk majálisozz ma reggel, he?

Robin

Hitemre, Harry, a nagy vízvezeték[68] melletti Mitra[69] főcsaposa hívott, és a Saint Anne lane[70]-en reggeliztünk. De gyerünk, ki kezdi? Hitemre, teljesen kijöttem a gyakorlatból. Mikor is jártunk Garrett iskolájába[71], Harry?

Harry

Már jó ideje nem, azóta hogy betörtem a vívómestere fejét, amikor az iskolai bajnokságért vívott a Bread street[72]-i Csillagban[73]. Csakis George Teltibrick[74] intézményét látogatom Dowgate[75]-ben; ő a legjobb botvívó[76] Angliában.

Kit

Tollas a hátam? Ne nézz madárnak.

Harry

Márpedig repülhetsz, uram, mert erre a husángra, ez igaz.

Kit

Kiverem ezt a hiedelmet a fejedből: beverted egy vívómester fejét, uram?

Harry

Nohát, igen, megtettem, uram.

Kit

Örülök neki: törd be az enyémet is, ha tudod.

Harry

Kérlek, fickó, ki vagy te?

Kit

Nohát, én is inas vagyok, mint te; nem látod? Megvívok veled itt a Cheapside-on tompán[77], és amikor végeztem veled, ha dühös vagy, megvívok veled élesben is a Moorfieldsen. Van kardom, ami megfelel kiválóan […] következő júliusban szolgálni […][78]

3. szín

A londoni Guildhallban[79]. Jön az egyik oldalról a polgármester[80] és Morus[81]; a másikról a sebesült Mundy[82].

Polgármester

Nohát, John Mundy úr, megsérült tán?

Mundy

Csak egy kis karcolás, uram. Látám,
Hogy egynéhány inas botokkal vív;
Gazdájuk házába parancslám őket;
De egy, a többinek segítségével,
Husángjával megsebzte homlokom,[83]
S most, félek, csatlakoznak mind Lincolnhoz,
Sherwinhez és a veszélyes sleppjükhöz.[84]

Morus

E felkelés vezéri fegyvert fogtak,
S mindkét kóterben[85] jártak az imént,
Ahol szabadon engedtek, hallám,
Mindenféle eladósodott foglyot,
S a Saint Martin'sra mentek onnan át,
Hol eröszakot szánnak alkalmazni
A meglepett lombardokon: s ezért,
Ha városunk biztonságát akarjuk,
Ideje, hogy erő vagy tárgyalás
E békétlenkedők útjába álljon.

Egy küldönc jön.

Polgármester

Nohát, mi hír?

Küldönc

A lázadók betörtek a Newgate-be,
Honnan kiszabadítottak sok foglyot,
Gonosztevőt s megrögzött gyilkost egyként,
Kik csőcselékükhöz szegődtek buzgón.[86]

Polgármester

A felvonóhidat húzzák fel, s gyűjtsék
Az erőket a Cheapside-ra s Cornhillre[87]: –
Mindenfelől szorgalmasan eljárva,
Csendes apály jön e vad áradásra.

Shrewsbury, Surrey, Palmer és Cholmeley jön.

Shrewsbury

Jó polgármester úram, őfelsége,
Hírt kapva e veszélyes felkelésről,
Surrey grófot, Palmer lovagot[88], engem
S követöinket[89] küld, erőihez
Hogy legjobb képességeinket adjuk
E lázadás lecsendesítésére.
Járjunk sikerrel! Mert a király búsul,
Ha egy igaz alattvaló vére hull.

Surrey

Fel akarják gyújtni lombardok házát:
Erő, az őrült szemében mivé leszel!
Egy hígagyút irtó bölccsé teszel.

Morus

Urak, nem kétlem, hogy lecsillapítjuk
Nyugodt szóval békétlenség árját.

Palmer

Jól sülhet el, velük ha tárgyalunk,
Kétségtelen: jól mondja, More uram.

Morus

Gyerünk ez egyszerű népekhez gyorsan;
Mert izzad e tettekben sok olyan,
Ki törvényes felelősséggel ott,
Mi függ fejük felett, nem is gondolt;
Mert észre sem veszi az ostoba,
Hogy tévelyeg, akár a bolond tolla,
Mi végül egy oly mondatot sem ír,
Mi legcsekélyebb értelemmel bír
Vagy józan észhez kissé is kötődhet:
Ö nem rossz szándékból követi őket,
Akik kavarták ezt a felkelést;
Magára mégis úgy von büntetést.
Csitítsuk honfitárs ellenségünket el
Nyomós szóval, ne súlyos ütleggel!

Mind el.

4. szín

A St. Martin's kapuja. Jön Lincoln, Doll, a bohóc, Betts, Sherwin, Williamson és mások.

Lincoln

Nyugalom, hallgassanak meg: aki nem szeretne látni egy füstölt heringet egy Harry-garasért[90], vajat fontonként[91] tizenegy pennyért, lisztet vékánként[92] kilenc shillingért[93] és marhahúst stone[94]-onként négy noble[95]-ért, hallgasson rám.

Betts

Ide fogunk jutni, ha eltűrjük az idegeneket.[96] Figyeljenek rá.

Lincoln

Országunk nagyevő[97] ország; ergo[98] többet esznek a mi országunkban, mint a sajátjukban.

Bohóc

Naponta egy félpennys cipóval, trójai[99] súlyban.

Lincoln

Furcsa gyökereket[100] hoznak be, csak hogy tönkretegyék a szegény boltossegédeket; mert mi egy vizes, vacak paszternák[101] egy jó gyomornak?

Williamson

Szemét, szemét; szemfájást okoz, és elég ahhoz, hogy az egész várost megfertőzze a gutával.[102]

Lincoln

Sőt, már meg is fertőzte vele; mert ezek a trágyadomb-fattyak, hiszen tudják, hogy trágyában nőnek, megfertőztek minket, és a fertőzésünk meg fogja rázni a várost,[103] ami részben a paszternák evéséből ered.

Bohóc

Igaz; az úritökkel[104] együtt.

Downes[105] jön.

Downes

Mit mondtok a király kegyelmére?
Elútasítjátok?

Lincoln

Parterre[106]-be hozna minket, ugye? Nem, nohát, nem tesszük; elfogadjuk a király kegyelmét, de mi nem adunk kegyelmet az idegeneknek.

Downes

Még együgyűbbek
Sosem makacskodának ily kérdésben.

Lincoln

Mit szóltok ehhez, segédek? Az inasok együgyűek! Le vele![107]

Mind

Együgyű inasok! Együgyű inasok!

Jön a polgármester, Surrey, Shrewsbury, Palmer, Cholmeley és Morus[108].

Shrewsbury[109]

Megállni! A király nevében, állj!

Surrey

Urak, barátim, honfitársaim…

Polgármester

Nyugalom, hé! Maradjanak békén,
Parancsolom.

Shrewsbury

Uraim, honfitársak…

Sherwin[110]

Shrewsbury nemes grófja, hallgassuk meg.

Betts

Surrey grófját hallgatjuk meg.

Lincoln

Shrewsbury grófját.

Betts

Meghallgatjuk mindkettőt.

Mind

Mindkettőt, mindkettőt, mindkettőt, mindkettőt!

Lincoln

Nyugalom, ha mondom, nyugalom! Értelmes emberek maguk, vagy micsodák?

Surrey

Amivé őket itt maga teszi;
De az nem az értelmes ember ám.

Mind

Nem hallgatjuk meg Surrey grófját; nem, nem, nem, nem! Shrewsbury, Shrewsbury!

Morus

Mig engedelmesség partját túllépik,[111]
Így fognak elsöpörni minden dolgot.

Lincoln

More ispán beszél; meghallgatjuk More ispánt beszélni?

Doll

Hallgassuk meg; ispánságában nagylelkű, és testvéremet, Arthur Watchinst honvéd őrmesterré tette; halljuk More ispánt.

Mind

More ispán, More, More, More ispán!

Morus

Még ily rendben is, ami van maguk közt,
Parancsoljanak hallgatást maguknak.