JANE AUSTEN

LADY SUSAN

A WATSON CSALÁD

SANDITON

Kiadta a Menő Könyvek, a Manó Könyvek Kiadó Kft. imprint kiadója, az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja. 2025

1086 Budapest, Dankó u. 4–8.

www.menokonyvek.hu

A kiadásért a kiadó ügyvezető igazgatója felel.

Minden jog fenntartva.

Szerkesztő: Varga Betti

Borítótervező: Morvay Zsófia

Műszaki vezető: Baranyai Zsuzsanna

Nyomdai előkészítés: RJ

ISBN 978-963-584-784-6

ISSN 2732-2068

Az elektronikus verziót készítette az eKönyv Magyarország Kft. www.ekonyv.hu

A fordítás alapjául szolgáló mű:

Jane Austen: Lady Susan

Copyright © 1818 by Jane Austen

Fordította © Vallasek Júlia

1.

LADY SUSAN VERNON MR. VERNONNAK

Langford, december

Kedves Sógorom!

Nem fosztanám meg magam tovább attól az élvezettől, hogy kihasználva utolsó találkozásunkkor elhangzott szíves meghívását, néhány hetet társaságukban töltsek Churchhillben. Ha Önnek és Mrs. Vernonnak is megfelel, úgy reményeim szerint néhány napon belül bemutathat sógornőmnek, akit oly régóta vágyom megismerni. Itteni kedves barátaim szeretetteljesen unszolnak ugyan, hogy hosszabbítsam meg itt-tartózkodásom idejét, ámde vidám és vendégszerető hajlamuknak köszönhetően jelen helyzetemhez és lelkiállapotomhoz mérten túlságosan élénk társasági életet élnek, így türelmetlenül várom az órát, amikor belépést nyerhetek az Önök elragadó és nyugalmas hajlékába.

Vágyom megismerni kicsiny gyermekeiket, megnyerni a szívüket. Rövidesen minden lelkierőmre szükségem lesz, hiszen küszöbön áll a saját lányomtól való megválás pillanata. Édesapjának elhúzódó betegsége megakadályozott abban, hogy azt a figyelmet nyújthassam számára, amelyet a kötelesség és a szeretet egyaránt megkívánt volna részemről, és jó okom van attól tartani, hogy a nevelőnő, akinek gondjaira bíztam, nem állt a helyzet magaslatán. Ezért aztán úgy határoztam, a város egyik legjobb magániskolájában helyezem el, ahova, útban Önök felé, lehetőségem lesz őt személyesen elkísérni. Amint láthatja, bizonyos vagyok abban, hogy Churchhillben nem vár elutasítás. Igen fájdalmasan érintene tehát, ha mégsem állna módjukban házukban üdvözölni engem.

Hálás és szerető sógornője:

S. Vernon

2.

LADY SUSAN VERNON MRS. JOHNSONNAK

Langford

Tévedtél, drága Aliciám, amikor azt feltételezted, a tél hátralevő részében itt maradok: bánt, hogy azt kell mondanom, súlyosan tévedtél, hiszen ritkán töltöttem még el kellemesebb három hónapot, mint ami most tovaröpült. A jelen pillanatban azonban semmi sem úgy alakul, ahogy kellene: a család hölgy tagjai összefogtak ellenem. Te ezt már akkor megjósoltad, amikor Langfordba jöttem, Mainwaring pedig olyan szokatlanul megnyerő, hogy magam is valami effélét sejtettem. Emlékszem, miközben a ház felé hajtattam, az járt a fejemben:

– Tetszik nekem ez az ember, adná az ég, hogy semmi baj ne legyen belőle!

Szándékomban állt tartózkodón viselkedni, nem elfeledkezni arról, hogy mindössze négy hónapja vagyok özvegy, és olyan csöndesnek lenni, amennyire ez csak lehetséges, és így is történt, drága Barátném: nem fogadtam el senki irántam tanúsított érdeklődését, csupán Mainwaringét. Minden megszokott flörtöléstől távol tartottam magam, az ott tartózkodók közül senkit nem részesítettem megkülönböztetett bánásmódban Sir James Martin kivételével, akinek ugyan szenteltem némi figyelmet, de csupán azért, hogy Miss Mainwaringtól elválasszam. Ha a világ ismerné, mi vezérelt ebben, hát bizonnyal nagyra becsülnének érte. Szívtelen anyának tartanak, de éppen az anyai szeretet szent érzése vezérelt, lányom érdekeit tartottam szem előtt. Ha leányom nem volna a földkerekség legostobább teremtése, erőfeszítésemet megérdemelt siker koronázta volna.

Sir James megkérte tőlem Frederica kezét, de Frederica, aki azért született, hogy az életemet megkeserítse, olyan hevesen tiltakozott a frigy ellen, hogy jobbnak láttam, ha egyelőre felhagyok a tervvel. Többször is megbántam, hogy nem magam mentem hozzá feleségül, bárcsak egy kicsit kevésbé volna ilyen szánalmasan csenevész, bizony meg is tenném. De hát ebben a kérdésben meglehetősen romantikus nézeteket vallok, csupán a vagyon nem elégít ki engem. Az egész ügy roppant bosszantó: Sir James elment, Maria fel van háborodva, Mrs. Mainwaring elviselhetetlenül féltékeny. Röviden: annyira féltékeny, és annyira haragszik rám, hogy dühét látva nem lepne meg, ha gyámjához fordulna, már ha lenne hozzá mersze. Ám a férjed, kedvesem, ebben az én oldalamon áll, élete legjobb, legrokonszenvesebb cselekedete az volt, amikor gyámleányát annak házassága miatt örökre eltaszította magától. Kérlek, ne hagyd őt e neheztelésről megfeledkezni.

Most szomorú látványt nyújtunk, ház nem változott még ekkorát, a családtagok egymással háborúznak, Mainwaring szólni is alig mer hozzám. Elérkezett az idő, hogy búcsút vegyek tőlük, el is határoztam, hogy távozom, és reményeim szerint még a héten eltölthetek veled egy kellemes napot a városban. Ha még mindig oly kevéssé élvezem Mr. Johnson jóindulatát, Neked kell meglátogatnod engem a Wigmore Street 10. szám alatti házban, ámbár reménykedem, hogy már nem így áll a helyzet. Hiszen Mr. Johnson minden hibája ellenére olyan ember, akit mindegyre „tiszteletre méltónak” neveznek, az is köztudott, milyen jó barátságot ápolok a feleségével, így az, hogy ily méltatlanul bánik velem, bizonyára különösnek tűnik.

Utam Londonon át visz egy szörnyű helyre, egy vidéki falucskába, ugyanis valóban Churchhillbe készülök. Bocsáss meg, drága Barátném, de ez az utolsó mentsváram. Ha volna Angliában más hely, amelynek ajtaja nyitva áll előttem, örömest választanám azt. Charles Vernontól idegenkedem, a feleségétől pedig tartok. Mégis kénytelen leszek Churchhillben maradni, amíg valami jobb lehetőség nem kínálkozik. Ifjú hölggyé serdült lányom elkísér a városba, ahol a Wigmore Streeten Miss Summers gondjaira bízhatom, amíg kissé értelmesebb fruska nem lesz belőle. Kiváló kapcsolatokra tehet ott szert, hiszen a lányok mind a legjobb családokból valók. A költség hatalmas, jóval több, mint amit valaha is ki tudnék fizetni.

Adieu, írok, mihelyst megérkeztem a városba.

Őszinte híved:

S. Vernon

3.

MRS. VERNON LADY DE COURCYNAK

Churchhill

Drága Mama!

Sajnálattal írom, hogy nem áll módunkban betartani az ígéretünket, miszerint együtt töltjük a karácsonyt. Ráadásul olyan körülmény állja útját boldogságunknak, amelyen nem tudunk változtatni. Lady Susan sógorának írt levelében kifejezte óhaját, hogy jóformán azonnal tiszteletét szeretné tenni nálunk, és mivel egy ilyen látogatás minden valószínűség szerint hosszadalmas, képtelenség megjósolni az időtartamát. Távolról sem voltam felkészülve efféle eseményre, nem is tudom, mire vélni őladysége viselkedését. Langford igazán minden tekintetben neki való helynek tűnt: az ottani elegáns és pazarló életforma, a lady rendkívüli ragaszkodása Mr. Mainwaringhoz… Igazán nem számítottam tehát ilyen hirtelen kitüntetésre, noha a férje halála óta irányunkban tanúsított barátságát látva mindig is sejtettem, hogy a jövőben kénytelenek leszünk fogadni őt. Azt hiszem, amikor Mr. Vernon Staffordshire-ben tartózkodott, túlságosan szívélyesnek mutatkozott vele szemben. Lady Susan magatartása azonban, általános jellemétől függetlenül, olyan megbocsáthatatlanul mesterkéltnek és kicsinyesnek tűnt, amióta csak szóba került a házasságunk, hogy egy Mr. Vernonnál kevésbé szívélyes és szelíd ember nem nézte volna el neki. Mivel a hölgy Mr. Vernon bátyjának özvegye és szűkös anyagi körülmények között él, illő volt pénzügyi támogatást nyújtani neki, mégis úgy vélem, szükségtelen volt nyomatékosan meginvitálni őt hozzánk, Churchhillbe. Mivel férjem hajlamos mindig a legjobbat feltételezni mindenkiről, Lady Susan gyászának megnyilatkozása, fájdalmának megannyi jelzése, általában tanúsított szerény, óvatos viselkedése elegendőnek bizonyultak ahhoz, hogy meglágyítsák a szívét, és feltétlen megbízzon a hölgy őszinteségében. Ami engem illet, továbbra is kételkedem benne, bármilyen elbűvölő stílusban írt is most őladysége, nem tudom, hogyan vélekedjem róla, ameddig jobban át nem látom jövetelének valós hátterét.

Képzelheti hát, drága Mama, milyen érzelmekkel várom a látogatását! Lady Susannak itt majd lehetősége nyílik megcsillogtatni oly sokat magasztalt megnyerő modorát, hogy bár elismerésem egy szilánkját elnyerhesse. Természetesen igyekszem majd felvértezni magam a befolyása ellen, hacsak nem fedezek fel valami érdemlegeset a megnyilvánulásaiban. Levelében azt írja, hőn óhajt velem megismerkedni, és roppant szívélyesen ír a gyermekeimről, de nem vagyok én annyira elfogult, hogy egy anyáról, aki nemtörődöm módra, ha nem egyenesen szívtelenül bánt a saját lányával, azt feltételezzem, hogy az én gyerekeimhez majd ragaszkodni fog. Miss Vernont egy londoni iskolában szándékszik elhelyezni, mielőtt hozzánk utazna, aminek – mind a lány, mind a saját szempontomból – örvendek. A lánynak csak javára válhat az anyjától való távollét, egy tizenhat éves ifjú hölgy pedig, aki ennyire hiányos neveltetésben részesült, nem lenne kívánatos társaság minálunk. Tudom, hogy Reginald már régóta kíváncsi az elragadó Lady Susanra, számítunk rá, hogy rövidesen csatlakozik a társasághoz. Örömmel hallom, hogy papa továbbra is jó egészségnek örvend, maradok sok szeretettel stb.

Catherine Vernon

4.

MR. DE COURCY MRS. VERNONNAK

Parklands

Kedves Nővérem!

Gratulálok neked és Mr. Vernonnak, amiért rövidesen Anglia legkacérabb asszonyát fogadjátok házatokba. Mindig azt hallottam róla, hogy ledér teremtés, nemrég azonban tudomást szereztem Langfordban tanúsított viselkedésének bizonyos részleteiről, melyek alapján bízvást mondhatjuk: a hölgy nem csupán afféle ártatlan flörtölésre szorítkozik, amellyel a legtöbb ember megelégszik, hanem arra a jóval magasabb élvezetre tör, hogy egy egész családot tegyen tönkre. Mr. Mainwaringgal való viselkedése féltékenységbe és boldogtalanságba taszította a feleségét, azzal pedig, hogy egy olyan fiatalembert tüntetett ki a figyelmével, aki addig Mr. Mainwaring húgának udvarolt, egy szeretetre méltó ifjú hölgyet fosztott meg szíve választottjától.

Mindezeket Mr. Smithtől hallottam, aki jelenleg a környéken tartózkodik (együtt ebédeltünk a Hurst és Wilfordban). Nemrég érkezett Langfordból, ahol két hetet töltött őladysége közelében, ezért hiteles beszámolót tud nyújtani az ügyről.

Micsoda nő lehet! Szeretnék találkozni vele (ezért okvetlenül elfogadom szíves meghívásodat), hogy magam formálhassak véleményt a hölgy varázslatos képességéről, amellyel oly sokra képes: egy időben, egy házon belül felkelteni két férfiú vonzalmát, akik közben nem is rendelkezhetnek szabadon érzelmeikkel – és mindezt az ifjúság bája nélkül! Örömmel hallom, hogy Miss Vernon nem kíséri el édesanyját Churchhillbe, hiszen még a jólneveltség erénye sem szól mellette, és Mr. Smith elbeszélése szerint ostoba, gőgös teremtés. Ahol a büszkeség ostobasággal találkozik, ott nem lehet leplezni a bajt, így Miss Vernon sorsa a könyörtelen megvetés. Ám mindazok alapján, amit Lady Susanról hallottam, a hölgy olyan mesterfokon űzi a megtévesztést, hogy azt bizonyára élvezet lesz megfigyelni és leleplezni.

Hamarosan érkezem, addig maradok:

Szerető fivéred, R. De Courcy

5.

LADY SUSAN VERNON MRS. JOHNSONNAK

Churchhill

Mielőtt elhagytam volna a várost, kézhez kaptam üzeneted, drága Alicia, és örömmel értesültem arról, hogy Mr. Johnson mit sem gyanít előző esti találkozónkról. Kétségkívül jobb őt megtéveszteni, makacs ember, muszáj az ilyet az orránál fogva vezetni.

Szerencsésen megérkeztem Churchhillbe, a fogadtatást illetően nincs is okom panaszra, már ami Mr. Vernont illeti, de be kell vallanom, neje viselkedésével már nem vagyok ilyen elégedett. Mrs. Vernon igazán jól nevelt, fellépése igazi úrinőre vall, de modora nem győzött meg arról, hogy jóindulattal viseltetne irányomban. Azt szerettem volna, hogy örömmel üdvözöljön. Érkezéskor olyan kedves voltam vele, amennyire csak tőlem tellett, mindhiába. Nem kedvel engem. Ami azt illeti, valóban igyekeztem megakadályozni sógorom vele kötendő házasságát, így részéről a szívélyesség hiánya csakugyan nem meglepő, mégis kicsinyes, bosszúálló természetről árulkodik ennyire rossz néven venni valamit, ami hat évvel ezelőtt történt és végül nem is lett belőle semmi.

Olykor hajlok arra, hogy bánjam, amiért nem engedtem Charlesnak megvásárolni a Vernon-kastélyt, amikor kénytelenek voltunk azt eladni, de hát rendkívül nehéz helyzetben voltunk, különösen mert mindez éppen Charles házasságkötésének idejére esett. Mindenkinek illene tiszteletben tartania gyöngéd érzéseimet, hiszen nem viselhettem el, hogy férjem méltóságán éppen azáltal essen csorba, hogy a családi birtok az ő kezéből ifjabb fivére kezébe száll. Amennyiben a körülmények úgy alakultak volna, hogy nem kell elhagynunk a kastélyt, és megakadályozhattuk volna azt, hogy Charles házasságot kössön, távol állt volna tőlem, hogy meggyőzzem férjemet arról, hogy okosabb máshol értékesítenie a kastélyt. Csakhogy Charles éppen elvenni készült Miss De Courcyt, és az események engem igazoltak. Itt bőséges gyermekáldásban van részük, ugyan mi előnyöm származott volna abból, ha Charles veszi meg Vernont? Az, hogy mindezt ugyancsak én akadályoztam meg, talán kedvezőtlen benyomást kelthetett a feleségében, de ahol hajlam mutatkozik a mások iránti ellenszenvre, ott indítóokban sem akad hiány. Ami pedig a pénzügyeket illeti, mindez nem tartotta vissza Charlest attól, hogy számomra hasznosnak bizonyuljon. Őszintén kedvelem, olyan könnyen félrevezethető!

A ház szép, a bútor divatos, minden bőségről és eleganciáról tanúskodik. Meg vagyok győződve arról, hogy Charles nagyon gazdag, ha az ember egyszer nevet szerez magának a bankban, csak úgy úszik a pénzben. Vernonék azonban nem tudják, mihez kezdjenek a vagyonnal, alig pár emberrel járnak össze, és csak üzleti ügyeket intézni mennek Londonba. A lehető legunalmasabban fogunk itt élni. Sógornőm szívéhez a gyerekein keresztül szándékozom megtalálni az utat, már mindegyiknek tudom a nevét, és különösen egyikükhöz, a kis Frederichez próbálok a legszívélyesebben közelíteni. Az ölembe vonom, és egyre sóhajtozom a drága nagybátyját emlegetve.

Szegény Mainwaring! Szükségtelen mondanom, mennyire hiányzik, szüntelenül ő jár a gondolataimban. Érkezésemkor egy bánatos levele várt, tele panasszal a feleségéről meg a húgáról, és a sors kegyetlensége feletti kesergéssel. Vernonék előtt úgy tettem, mintha a nejétől érkezett volna a levél, amikor válaszolok neki, majd Neked küldöm az üzenetet.

Őszinte barátsággal:

S. Vernon

LADY SUSAN