Szerkesztette B. SZABÓ JÁNOS és UHRIN DOROTTYA

Mongol
invázió
Európa ellen

(1236–1242)

részlet

Corvina

© Bárány Attila, Csiky Gergely, Font Márta, Györkös Attila, Igaz Levente, Kovács Szilvia, Laszlovszky József, Adam Lubocki, Nagy Balázs, Stephen Pow, Rózsa Márton, B. Szabó János, Szőcs Tibor, Tősér Márton, Vásáry István, Veszprémy László, Uhrin Dorottya

Hungarian translation © Fodor Áron Szabolcs (1, 2), Szilágyi Magdolna (1)

Készült az NKFIH K-128880. számú „A tatárjárás Magyarországon és a mongol hódítás eurázsiai összefüggései” című pályázat keretében.

A borítót Boldog Zoltán grafikájának felhasználásával Karcagi Klára tervezte.
Térképek: Pénzes Szabolcs

Kiadja 2022-ben a Corvina Kiadó Kft., az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének tagja.

ISBN 978 963 13 6853 6

Elektronikus változat
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Készítette Ambrose Montanus

Tartalom

Előszó

Nagy Balázs: Tudománytörténeti bevezetés. Az Európát elérő mongol expanzió kutatása: historiográfia és új megközelítések

I. A mongol fenyegetés

Vásáry István: A Nagy Mongol Birodalom felemelkedése

Csiky Gergely: A Nagy Mongol Birodalom hadserege

Csiky Gergely: A kelet-európai hadjárat előtörténete. Mongol hódítások és portyák az északnyugati végeken Dzsingisz életében

II. A célpont: Európa

Igaz Levente: Hatalmi átrendeződés az Ibér-félszigeten

Igaz Levente: Las Navas de Tolosa (1212)

Bárány Attila: Hadviselés és hadszervezet a 13. századi Angliában

Györkös Attila: Hadviselés és hadszervezet a 13. századi Franciaországban

Bárány Attila: Bouvines (1214)

Veszprémy László: A Német-római Birodalom (és Itália) a mongol támadás előestéjén

Veszprémy László: Hadviselés és hadszervezet II. Frigyes császár birodalmában

Veszprémy László: Cortenuova (1237)

B. Szabó János: A Magyar Királyság Közép-Európában

Laszlovszky József: Várak és erődített helyek a mongol invázió előtt Magyarországon

Adam Lubocki: Lengyelország és Csehország a 13. század elején

Font Márta: A Kijevi Rusz

Csiky Gergely: Kalka (1223)

Kovács Szilvia: Kumánia és Alánia a mongolok nagy nyugati hadjárata előtt

Rózsa Márton: A Balkán a mongol invázió előtt (1204–1242)

Rózsa Márton: Philippopolis (1208)

Tősér Márton: Kis-Ázsia (1200–1240)

Tősér Márton: Kösedağ (1243)

III. A nyugati hadjárat

Csiky Gergely: Az európai hadjárat előkészítése Ögödej nagykán alatt

Csiky Gergely: A déli Rusz meghódítása (1239–1240)

Font Márta: A Rusz vereségének okai

Adam Lubocki: A lengyelországi mongol támadás és annak morvaországi epilógusa

B. Szabó János: „Magyarországot, amely 350 éven át fennállott, a tatárok hada elpusztította”

Laszlovszky József: Erődített helyek és védelmük az Alföldön

Veszprémy László: A pápaság és a Német-római Birodalom reakciója

B. Szabó János: A magyarországi hadjárat második fázisa

IV. A mongol hatalom Európában

Vásáry István: A Mongol Birodalom berendezkedése Kelet- és Dél-Európában (1242–1280)

Font Márta: A régiók viszonya a mongol jelenléthez

Vásáry István: A mongol berendezkedés

Vásáry István: A mongolok balkáni jelenléte (1242–1282)

Laszlovszky József: Várépítkezések Magyarországon a tatárjárás után

Stephen Pow: Az erődítmények reformja Halics–Volhíniában és Lengyelországban az 1240–1242. évi tatárjárást követően

Szőcs Tibor: Mongol–magyar konfliktusok 1242 és 1292 között. Az 1285. évi „második tatárjárás”

A kötet szerzői

Névmutató

Előszó

2022 tavaszán volt 780 éve, hogy a Nagy Mongol Birodalom hadai kivonultak Magyarországról, miután kis híján örökre elsöpörték a föld színéről a középkori keresztény Magyar Királyságot. Hosszú feledés után az elmúlt években a média és az olvasóközönség is egyre nagyobb érdeklődéssel fordult ehhez a „tatárjárásnak” nevezett eseménysorhoz, és mozgásba lendült a tudomány gépezete is.

Az elmúlt évek egyre intenzívebb hazai és külföldi kutatásainak eredményeit a hazai olvasók számára összegezve, Magyarországon szokatlan módon, az Nemzeti Kutatási, Fejlesztési és Innovációs Hivatal „A tatárjárás Magyarországon és a mongol hódítás eurázsiai összefüggései” (NKFIH K-128880.) pályázatának égisze alatt mutatjuk be. Most főként a kiváló, népes hazai szerzőgárda segítségével, de a térség országainak saját tudományos irodalmára támaszkodva, a lehető legtágabb eurázsiai kontextusban kívánjuk bemutatni az akkor történeteket.

Az eddigiektől eltérően a kötetben szereplő írások sora egyaránt átfogó és részletes képet ad a világuralomra törő Mongol Birodalomról és a meghódítani kívánt Európa politikai viszonyairól, katonai erejéről és szokásairól is a 13. század derekán, a sajátosságokat egy-egy jelentősebb csata felvillantásával érzékeltetve. A viszonylag jobban ismert magyarországi hadi események mellett pedig részletesen áttekintjük a többi hadszíntér történéseit is, valamint az 1242. évi magyarországi visszavonulás okait és a mongolok európai támadásának tartósabb következményeit Oroszországban és a Balkánon. Reméljük olvasóink akkor is találnak majd ebben a kötetben a maguk számára fontos, érdekes új „felfedeznivalót”, ha korábban netán már búvárkodtak a témában.

Az idegen nevek esetén a tudományos átírást kívántuk követni, kivéve, ha az adott névnek van rögzült formája a magyar nyelvben.

Budapest, 2022. június 5.

B. Szabó János – Uhrin Dorottya

szerkesztők

Nagy Balázs Tudománytörténeti bevezetés

Az Európát elérő mongol expanzió kutatása: historiográfia és új megközelítések

Az európai keresztény területeket elérő, 13. századi mongol támadások és ezek következményeinek elemzése esetében fontos kérdés, hogy mindez hogyan és mikor keltette fel a történeti kutatás figyelmét, miként alakult ki az ezzel kapcsolatos tudományos érdeklődés.1 A hagyományos, alapvetően Nyugat-Európára koncentráló középkortörténeti szintézisekben is természetesen megjelentek a tatárjárásra vonatkozó információk, de hosszú ideig ezek jellemzően csak periférikus, Európa szélső területei szempontjából érdekes jelenségként írták le az eseményeket.2 Egyes országokban korábban és hangsúlyosan jelent meg a mongol támadások történeti vizsgálata, máshol ez kevésbé számított érdekes kérdésnek. Érthető módon ott alakult ki komolyabb hagyománya az ezzel foglalkozó kutatásoknak, ahol a mongol hadjáratok hatása a helyi történelem szempontjából is fontosnak számított, azokban az országokban, amelyek a mongolok európai célterületei közé számítottak, és így az adott ország nemzeti története szempontjából is fontos volt mindez. A nemzeti történeti nézőpont mellett Belső-Ázsia történetének és civilizációjának a kutatása jelentette azt a kiindulópontot, amely a tudományos érdeklődést a mongol expanzió, így az Európát elérő támadások irányába fordította.

Érthető módon Oroszországban már korán kitüntetett szerepet játszottak a mongolokra vonatkozó nyelvi és történeti kutatások. A legkorábbi mongolisztikával foglalkozó egyetemi tanszéket a Kazanyi Egyetemen alapította 1833-ban Józef Kowalewski (Иосиф Михайлович Ковалевский)
(1800–1878). Az orosz származású tudósoknak a későbbiekben is megkerülhetetlen szerepük volt a mongol támadások hatásának nemzetközi kutatásában, az orosz emigráns George Vernadsky (1887–1973) például a Yale University tanáraként írta meg az orosz történelem mongol időszakáról az úttörő jelentőségű könyvét.3

Oroszországban a mai napig komoly hagyománya van a mongolokkal és a mongol expanzióval kapcsolatos kutatásoknak. A Kazanyban működő Tatárföldi Tudományos Akadémia Marjani Intézete rendszeresen megszervezi a „Golden Horde Forum” néven ismert konferenciákat, illetve itt adják ki a Golden Horde Review / Золотоордынское обозрение című folyóiratot, amely az Arany Horda és a tatár kánságok történetének legismertebb periodikája.4

A mongol hadjáratok által érintett országok közül Ukrajna és Lengyelország történetírásában szintén fontos szerepet játszott az erre vonatkozó történeti kutatás. Az ukrán történetírásban Mykhailo Hrushevsky (1866–1934) tízkötetes Ukrajna-Rusz történetéről szóló munkájában nem meglepő módon részletesen foglalkozik az általa tárgyalt területek elleni mongol támadásokkal. Hrushevsky a tatárokat primitív, vad ázsiai nomádokként ábrázolja, akik mérhetetlen pusztítást okoztak.5

A lengyel történetírásban is nagy szerepe van a mongolok Lengyelország elleni támadásainak. Természetszerűen egyrészt a nagyobb lengyel területeket elérő 1241-es hadjáratok, illetve a lengyel szempontból sorsdöntő jelentőségű legnicąi csata miatt, valamint azért, mert Lengyelország, többek között Magyarországhoz hasonlóan, a későbbiekben többször is kénytelen volt szembenézni az újabb tatár hadjáratokkal. 1259–1260-ban, majd 1287–1288-ban a Lengyelország elleni mongol támadások, ha nem is az 1241-ben tapasztalt súlyossággal, de megismétlődtek. A lengyel történészek hosszú ideje foglalkoznak a tatárjárás különböző aspektusaival, a középkori lengyel történetírás több szempontból is érintette ezt a témát.6 A lengyel krónikairodalomban minden bizonnyal a legnagyobb terjedelemben a 15. századi nagy lengyel történetíró, Jan Długosz (1415–1480) emlékezett meg a mongolok lengyelországi hadjáratairól az Annales seu cronicae incliti Regni Poloniae címen ismert művében. Długosz tehát több mint két évszázaddal a történtek után írta meg az azokról fennmaradt legrészletesebb beszámolót. Érthető módon kérdésként merült fel, hogy mennyire lehet hitelesnek tekinteni ezt a szöveget, illetve milyen forrásokra támaszkodhatott Długosz leírása. A legmarkánsabb álláspontot ezzel kapcsolatban Gerard Labuda (1916–2010) fogalmazta meg, aki alapvetően megbízhatónak tartotta Długosz információit, azzal érvelve, hogy Długosz használhatott olyan forrásokat is, amelyek számára még elérhetők voltak, a későbbiekben azonban megsemmisültek.7 A legnicąi csata hadtörténeti vonatkozásai, valamint a mongol támadásokra vonatkozó források elemzése az elmúlt évtizedekben is folyamatosan a lengyel történetírás gyakran vizsgált témái közé tartozott.8

A kutatástörténetben fontos szerepet játszik az alapvető források kiadása, illetve ezek modern nyelvi fordításainak megjelenése. A mongol források közül máig is a leggyakrabban idézett szöveg A Mongolok titkos története, amely meglehetősen későn vált ismertté az európai tudományosság számára. A kínai írásjelekkel rögzített, Kínában ismert szöveg újrafelfedezése Pjotr Ivanovics Kafarov, sinológiával foglalkozó orosz szerzetes nevéhez kötődik. Ő a kínai szöveg alapján készített egy orosz nyelvű fordítást 1866-ban.9 A más európai nyelveken született fordítások csak jóval később jelentek meg. Erich Haenisch adta ki a német fordítást 1941-ben, majd Paul Pelliot francia fordítása következett 1949-ben.10 Angolul Arthur Waley jelentette meg a szöveg részleteit 1964-ben, de a teljes fordításra 1982-ig kellett várni, amikor Francis Woodman Cleaves adta ki A Mongolok titkos története angolra átültetett szövegét.11 Ma az itáliai születésű, Ausztráliában élt Igor de Rachewiltz gazdag kommentárral ellátott angol fordítása használatos.12 A Mongolok titkos története magyar fordítását Ligeti Lajos, a magyar mongolisztika egyik legismertebb képviselője, az ELTE Belső-Ázsiai Tanszék alapítója jelentette meg 1962-ben.13

Abban, hogy a tatárjárás magyarországi hatása ismertté váljon a nemzetközi kutatás számára, nagy szerepet játszott az, hogy az elmúlt évtizedekben a legfontosabb elbeszélő források modern idegen nyelvű fordításban is megjelentek. A német Hansgerd Göckenjan és az Egyesült Államokban élő James Ross Sweeney kiadásában 1985-ben megjelent a Der Mongolensturm című kötet, benne a Riccardus és Julianus-féle jelentésekkel, valamint Rogerius és Spalatói Tamás beszámolóival.14 Ugyanez a kiadvány válogatást ad a tatárjáráshoz kapcsolódó levelekből is. Szélesebb közönség számára tette elérhetővé a magyarországi eseményekkel kapcsolatos forrásokat a Central European Medieval Texts sorozata, amely közép-európai elbeszélő források latin–angol kiadását adja közre. Az ebben a sorozatban megjelent kötetek közül a tatárjárás szempontjából két szövegnek van kitüntetett jelentősége. Egyrészt itt jelent meg Spalatói Tamás műve a salonai és spliti püspökök történetéről 2006-ban, majd Rogerius Siralmas éneke Bak János és Martyn Rady kiadásában 2010-ben.15

A magyar történetírás eredményei közül az utóbbi néhány évben egyre több vált elérhetővé a magyarul nem olvasó szakmai közönség számára is, és ezek a munkák érezhetően felkeltették a külföldi érdeklődők figyelmét is. Az online is elérhető Hungarian Historical Review című folyóiratban több angol nyelvű tanulmány is megjelent ezzel kapcsolatban.16 Szintén a magyar kutatás eredményei közül jelent meg több publikáció a két nyelven, magyarul és angolul is szabadon elérhető Magyar Régészet / Hungarian Archaeology című online folyóiratban.17

A magyar kutatók közül ki kell emelni a pályája nagy részét az Egyesült Államokban töltő Sinor Dénes (Denis Sinor) (1916–2011) és Vásáry István munkásságának a nemzetközi hatását. Sinor Dénes, a bloomingtoni Indiana University professzora számos írásában foglakozott a mongol nyelvvel, irodalommal és a mongolok hatásával. A jelen írás témája szempontjából legfontosabb A mongolok Nyugaton című tanulmánya.18 A Vásáry István által írt monográfiák, illetve az idegen nyelveken megjelent tanulmányai megkerülhetetlenek nemcsak a hazai, hanem a nemzetközi kutatás számára is a mongol birodalom utódállamai és az Aranyhorda kapcsán.19

Az elmúlt néhány évtizedben világszerte látványos változás következett be a mongol expanzió kutatása terén. A támadások által érintett, illetve a Belső-Ázsia kutatásában hagyományokkal rendelkező ország mellett a mongolokkal kapcsolatos kutatások szinte globálissá váltak, Észak-Amerika, Európa és Ázsia számos országában kiváló eredményeket felmutató műhelyek és szakemberek működnek, olyan területeken is fontos eredmények születnek, ahol az ilyen irányú kutatásnak nem voltak hagyományai. Új kutatási programok, kiadványok, összefoglaló kézikönyvek és folyóiratok jelölik ki ennek a tudományos expanziónak az útját.

Az európai történetírásban ennek során kialakult egy jól azonosítható, fontos eredményeket és publikációkat felmutató kutatási irány, amely a mongol és az európai civilizáció viszonyát, a mongol hadjáratok nyugati hatását, azok megítélését vizsgálta. Ennek legismertebb képviselői mások mellett Gian Andri Bezzola, Felicitas Schmieder, Antti Ruotsala és Peter Jackson. Bezzola az 1220 és 1270 közötti időszakot vizsgálva foglalkozott a mongolok nyugati hírének kialakulásával, ennek tényleges és imaginárius alakítóival, az utazók által hozott hírekkel és a János papról kialakult elképzelésekkel, a mongol terjeszkedés és a keresztes háborúk összefüggéseivel, valamint mindezeknek az 1241–1242-es nagy hadjárat utáni alakulásával.20 Felicitas Schmieder a mongolokról a 13. és 15. század között kialakult nyugati kép fennmaradt forrásait, a nyugati hatalmaknak a mongolokkal kapcsolatos politikáját és az Ázsiára vonatkozó földrajzi ismeretek alakulását vizsgálta.21 Antti Ruotsala finnországi kutató könyve a mongolok és az európaiak közötti érintkezések különböző rétegeivel és a két civilizáció közötti kommunikáció rítusaival foglalkozik.22 Peter Jackson az először 2005-ben, majd újabb, átdolgozott kiadásban 2018-ban megjelent összefoglalásában az 1221–1410 közötti időszakra vonatkozóan ad átfogó összefoglalást a mongolok és a nyugati keresztény államok viszonyáról.23 Természetesen minden említett kutató még számos más munkájában írt a mongolokkal kapcsolatos kutatásairól, ez a rövid bemutatás csak egy-egy könyvükre koncentrálhatott. Talán túlzás nélkül állítható, hogy az elmúlt néhány évtizedben többszörösére nőtt a mongol hadjáratok és ezek hatásának a szakirodalma.24 A téma iránti nemzetközi érdeklődést mutatják azok a kutatási projektek, amelyek az elmúlt években pályázati támogatást kapva lehetőséget adtak több, különböző országból származó, jellemzően fiatal szakembernek a munkára.25

Érdekes fejleménye az közelmúlt historiográfiájának, hogy ugrásszerűen megnőtt a mongol történelemre vonatkozó kézikönyvek és történeti összefoglalások száma, amely a könyvkiadás és a tudományos közvélemény érdeklődésének egyértelmű erősödését mutatja.26 A legfrissebb munkákban érdekes új megközelítések bukkannak fel. Egyrészt egyre több munka tematizálja hangsúlyosan a koldulórendi, különösképp a Domonkos-rend szerepét a mongol támadásokkal kapcsolatos információk terjedésében. Ugyancsak megkülönböztetett figyelmet kap az erőszak és a kegyetlenség jelentkezése, annak az ábrázolása a mongolokkal kapcsolatos történelmi emlékezet alakulásában.27

Az Európát elérő mongol expanzió története mára önálló, megkérdőjelezhetetlen létjogosultsággal rendelkező kutatási területté vált. A gyökeresen eltérő civilizációk kölcsönhatása és a nagy hadjáratokban megtestesülő összeütközése, az ezekkel kapcsolatos kommunikáció – ahogy a mongolok által teremtett új világrend is – méltán kelti fel a kutatók figyelmét. Így mindez már nemcsak azokban az országokban számíthat érdeklődésre, amelyek maguk is érintettek voltak, hanem a világ számos más területén is. Egyre újabb kérdések, korábban nem tárgyalt megközelítési módok bukkannak fel, így ennek a kérdéskörnek a vizsgálata a jövőben is számos újdonságot hozhat még.

Jegyzetek

1 Az elmúlt évtizedek tudományossága több eltérő szempontból közelítette meg a mongolok európai terjeszkedésének a történetét. Bár köztudott, hogy a régészet eredményei is egyre hangsúlyosabban jelennek meg a mongol hadjáratokról szóló munkákban, az alábbi elemzés elsősorban a történeti kutatás alakulására fókuszál.

2 J. B. Bury et al. (szerk.): The Cambridge Medieval History. VI. köt., Victory of the Papacy. Cambridge, 1929. Ebben a több mint ezeroldalas kötetben, amely a koncepciója szerint az 1200–1270 közötti időszakot fedi le, kevesebb mint tíz oldalon esik szó a mongolokról. C. W. Previté-Orton (szerk.): The Shorter Cambridge Medieval History. Cambridge, 1952. Ebben szintén csak érintőlegesen esik szó a mongol támadásokról, lényegében csak az orosz területeket elérő eseményekről lehet olvasni. Hasonlót látunk más összefoglalásokban is.
Pl. Ferdinand Seibt–Arnold Udo (szerk.): Europa im Hoch- und Spätmittelalter. (Handbuch der europäischen Geschichte, 2. köt., szerk. Theodor Schieder). Stuttgart, 1987. Itt szintén csak az orosz területek kapcsán szerepel a mongol expanzió.

3 George Vernadsky: The Mongols and Russia. New Haven, 1953.

4 A magyar kutatók munkái közül itt jelent meg angolul B. Szabó János tanulmánya, The Hungarian View of the Battle of Muhi (April 11, 1241): A New Interpretation of Historiographic Traditions. Golden Horde Review 8:2 (2020) 243–257.

5 M. Sz. Hrusevszkij: Isztorija Ukraini-Ruszi. Kijev, 1898–1937; Mykhailo Hrusevsky: History of Ukraine-Rus’. To the year 1340. Edmonton, 2016. A szerzőről l. még: Varga Beáta–
M. Sz. Hrusevszkij: „Az ukrán nemzeti történetírás atyja”. Acta Universitatis Szegediensis: Acta historica. 134 (2012) 9–21.; Charles J. Halperin: „Hrushevs´kyi on the Tatars”. Harvard Ukrainian Studies 36:1/2 (2019) 175–194.

6

Stefan Krakowski: Polska w walce z najazdami tatarskimi w XIII wieku. Varsó, 1956.

7 Gerard Labuda: Wojna z Tatarami w roku 1241, Przegląd Historyczny 50:2 (1959) 189–224.

8 Wacław Korta: Bitwa legnicka. Historia i tradycja. Wroclaw–Varsó, 1994; Witold Świętosławski: Arms and Armour of the Nomads of the Great steppe in the Times of the Mongol Expansion (12th–14th Centuries). Łódź, 1999. Robert Urbański: Tartarorum gens brutalis. Varsó, 2007.

9 Szentpétervár, 1866.

10 Erich Haenisch, Die geheime Geschichte der Mongolen: aus einer mongolischen Niederschrift des Jahres 1240 von der Insel Kodeʹe im Keluren-Fluss. Lipcse, 1941; Paul Pelliot, Histoire secrète des Mongols: restitution du texte mongol et traduction française des chapitres I a VI. Párizs, 1949.

11 Arthur Waley, The secret history of the Mongols and other pieces. New York, 1964.; Francis Woodman Cleaves, The secret history of the Mongol : for the first time done into English out of the original tongue and provided with an exegetical commentary. Cambridge, Mass., 1982.

12 Igor de Rachewiltz, The Secret History of the Mongols: A Mongolian Epic Chronicle of the Thirteenth Century. Leiden, 2004.

13 Ligeti Lajos, A mongolok titkos története. Budapest, 1962.

14 Der Mongolensturm, Berichte von Augenzeugen und Zeitgenossen; 1235–1250. Graz–Wien–Köln, 1985. Rogerius műve megjelent németül már korábban is (Helmut Stefan Milletich, Magister Rogerius: Carmen miserabile. Eisenstadt, 1979, de ez a kiadás kevésbé vált ismertté.)

15 Thomae Archidiaconi Spalatensis Historia Salonitanorum atque Spalatinorrum Pontificum. Archdeacon Thomas of Split, History of the Bishops of Salona and Split. Szerk. Damir Karbić–Mirjana Matijević Sokol–James Ross Sweeney. Budapest, New York, 2006.; Anonymi Bele Regis notarii Gesta Hungarorum. Anonymus, notary of King Béla: The Deeds of the Hungarians, Magistri Rogerii, Epistola in miserabile carmen super destructione regni Hungarie per Tartaros facta. Epistle to the sorrowful lament upon the destruction of the kingdom of Hungary by the Tatars. Szerk. János M. Bak–Martyn Rady–László Veszprémy. Budapest–New York, 2010.

Itt érdemes megjegyezni, hogy Rogerius szövege megjelent olasz fordításban is: Maestro Ruggero: Carmen miserabile, L’invasione dei mongoli in Europa. Ford. Jennifer Radulović. Genova–Milano, 2012.

16 József Laszlovszky et al.: Contextualizing the Mongol Invasion of Hungary in 1241–42: Short- and Long-Term Perspectives. The Hungarian Historical Review 7:3 (2018) 419–450.; Stephen Pow–József Laszlovszky: Finding Batu’s Hill at Muhi: Liminality between Rebellious Territory and Submissive Territory, Earth and Heaven for a Mongol Prince on the Eve of Battle, Hungarian Historical Review 8:2 (2019) 261–289.

17 Itt jelent meg Laszlovszky József, illetve szerzőtársai számos tanulmánya, többek között: József Laszlovszky: Material remains of the Mongolian Invasion in Hungary and Development-Led Archaeology. Hungarian Archaeology E-Journal (2012). József Laszlovszky–Stephen Pow–Tamás Pusztai: Reconstructing the Battle of Muhi and the Mongol Invasion of Hungary in 1241. Hungarian Archaeology E-Journal (2016), József Laszlovszky–Tibor Ákos Rácz: Research Using Metal Detectors at the Battlefield of Muhi, Community Archaeology, Battlefield Investigation and Related Methodological Issues. Hungarian Archaeology E-Journal, (2020)

18 Denis Sinor: The Mongols in the West. Journal of the Asian History 33 (1999) 1–44. Magyarul: Denis Sinor: A mongolok Nyugaton. In: Nagy Balázs (szerk.), Tatárjárás. Budapest, 2003, 311–338.

19 István Vásáry: Turks, Tatars and Russians in the 13th–16th centuries. Aldershot, 2007; István Vásáry: Cumans and Tatars. Oriental Military in the Pre-Ottoman Balkans, 1195–1365. Cambridge, 2005.

20 Gian Andri Bezzola: Die Mongolen in abendländischer Sicht, 1220–1270, ein Beitrag zur Frage der Völkerbegegnungen. Bern, 1974.

21 Felicitas Schmieder: Europa und die Fremden. Die Mongolen im Urteil des Abendlandes vom 13. bis in das 15. Jahrhundert. Sigmaringen, 1994.

22

Antti Ruotsala: Europeans and Mongols in the middle of the thirteenth century. Encountering the other. Helsinki, 2001.

23 Peter Jackson: The Mongols and the West, 1221–1410, Abingdon, 2005, majd 2018.

24 A témával foglalkozó folyóiratok közül a már korábban említett Golden Horde Review mellett érdemes megemlíteni a Medieval Encounters című periodikát, amely az alcímében is megfogalmazott meghatározás szerint (Jewish, Christian and Muslim Culture in Confluence and Dialogue) a zsidó, keresztény és muszlim civilizáció kapcsolódásaira és párbeszédére fókuszál az ott megjelent cikkekkel.

25 A teljesség igénye nélkül érdemes megemlíteni a jeruzsálemi Héber Egyetemen Michal Biran vezetésével 2013–2017 között az European Science Foundation támogatásával működő Mobility, Empire and Cross Cultural Contacts in Mongol Eurasia című programot (http://mongol.huji.ac.il) vagy a bécsi egyetemen szerveződött Mongolia Cluster nevű csoportot (https://mongoliacluster.univie.ac.at).

26 Nicola Di Cosmo–Allen J. Frank–Peter B. Golden (szerk.): The Cambridge History of Inner Asia the Chinggisid Age. Cambridge, 2009; Reuven Amitai–Michal Biran (szerk.): Nomads as Agents of Cultural Change. The Mongols and their Eurasian Predecessors. Honolulu, 2015; Alexander V. Maiorov–Roman Hautala: The Routledge handbook of the Mongols and Central-Eastern Europe: Political, Economic, and Cultural Relations. Abingdon, New York, 2021; Michal Biran–Jonathan Brack–Francesca Fiaschetti (szerk.): Along the Silk Roads in Mongol Eurasia, Generals, Merchants, Intellectuals, Oakland, 2020; Timothy May–Michael Hope: The Mongol World. Abingdon–New York, 2022.

27 Juliane Schiel: Mongolensturm und Fall Konstantinopels. Dominikanische Erzählungen im diachronen Vergleich. Berlin, 2011; Frank Krämer–Katharina Schmidt–Julika Singer: Historicizing the „Beyond”. The Mongolian invasion as a new dimension of violence? Heidelberg, 2011; Katharina Schmidt: Trauma und Erinnerung. Die Historisierung der Mongoleninvasion im mittelalterlichen Polen und Ungarn. Berlin, 2013.; Roman Hautala: Crusaders, Missionaries and Eurasian Nomads in the 13th–14th Centuries, a Century of Interactions. Bukarest–Brajla, 2017.

corvina@lira.hu
www.corvinakiado.hu
Felelős kiadó: Király Levente, a Corvina igazgatója
Felelős szerkesztő: Blaschtik Éva
Műszaki vezető: Székelyhidi Zsolt
Korrektor: Macskássy Zsuzsa

A könyv a Nemzeti Kulturális Alap támogatásával jelenik meg.

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Inter – SIL Open Font License
Lora – SIL Open Font License
Medieval Sharp – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License 2.0