részlet

A fordítás alapjául szolgáló kiadás:
Peter Frankopan: The New Silk Roads. The Present and Future of the World
Bloomsbury, London, 2019

Fordította Makovecz Benjamin

A fordítást szakmai szempontból ellenőrizte Zsuppán András

A fordító köszönetet mond Király Júliának szakmai segítségéért.

Copyright © Peter Frankopan, 2019

Hungarian translation © 2021 Makovecz Benjamin
Magyar kiadás © 2021 Park Könyvkiadó, Budapest
Térkép © ML Design
Borítóterv © Emma Ewbank

ISBN 978 963 355 655 9

Felelős szerkesztő Szalay Marianne
Szerkesztette Szalay Marianne
A szöveget gondozta Tóth Magdaléna
Műszaki szerkesztő Kállai Dávid
A borítót az eredeti felhasználásával készítette Váradi Zsolt
Az elektronikus könyvet Ambrose Montanus készítette

Szeretett édesapámnak,
Louis Frankopannak
(1939–2018)

Bevezető

2015-ben megjelent Selyemutak című könyvem komoly izgalmat és érdeklődést váltott ki. Szerzőként természetesen reménykedtem abban, hogy az emberek elolvassák és örömüket lelik benne, történészként ugyanakkor már réges-rég felismertem, hogy azok a dolgok, amikkel foglalkozom, másokat viszonylag ritkán vagy nem túlságosan érdekelnek. Ha különféle összejöveteleken valamiképpen a munkám kerül szóba, nem tart túl sokáig a róla való társalgás, és általában még a kollégáimmal folytatott eszmecserék is inkább valamely szűkebb időszakra vagy földrajzi régióra korlátozódnak.

A Selyemutak sikere tehát nagyon is meglepett. A könyv több mint egymillió példányban kelt el, nyolc hónapon át szerepelt a The Sunday Times tízes sikerlistáján, és az eladási listák élén állt az Egyesült Királyságban, az Öböl menti államokban, Indiában és Kínában is. Kiderült, hogy igen sokan akarnak minél többet megtudni a világunkról, dicsőséges múltú népekről, kultúrákról és vidékekről. Az is kiderült, hogy szívesen olvasnak olyan „történelemkönyvet”, amely nem a megszokott nézőpontból, vagyis Európa és a Nyugat szemszögéből vizsgálja Ázsiát és a Keletet.

Ugyanez vonatkozik a kontinenseket évezredeken át egymáshoz fűző kapcsolatokra is. A 19. század végén egy német földrajztudós, Ferdinand von Richthofen alkotott meg egy szemléletes kifejezést a Han-dinasztia korabeli Kínát és a világ többi részét összekötő hálózatra: a selyemutak (die Seidenstraßen) elnevezés a tudományos világ és a széles olvasóközönség érdeklődését is felkeltette.1

Richthofen selyemútfogalma azonban nem határozta meg pontosan az Ázsia, Európa és Afrika között áramló termékek, gondolatok és emberek útjának földrajzi helyzetét, és nem ad magyarázatot arra, hogy miként kapcsolódik a Csendes-óceán és a Dél-kínai-tenger a Földközi-tengerhez és végül az Atlanti-óceánhoz. A kifejezés jelentésének körvonalazatlansága ugyanakkor hasznos is lehet – részben azért, mert valójában nem a mai értelemben vett utakról van szó, mert nem tesz különbséget a lokális és a távolsági kereskedelem között, illetve mert a selyem mellett még számtalan különféle áru és termék áramlott oda- és visszafelé, olykor a drága kelméknél sokkal nagyobb mennyiségben.

A selyemutak fogalma valójában egy embereket, kultúrákat és földrészeket összekapcsoló hálózatot jelent, és segít megértenünk, hogy a múltban miként terjedtek a vallások és a nyelvek, hogyan versengtek, keveredtek és színesedtek az élelmiszerekről, az ételkészítésről, divatról és művészetről alkotott elképzelések. A fogalom segít felismerni az erőforrások és a távolsági kereskedelem fölötti ellenőrzés jelentőségét, s ekképpen megvilágítja a birodalmak felemelkedését elősegítő tengeri és sivatagi felfedezőutak mögött meghúzódó okokat és szándékokat. Megmutatja, hogy a technikai újítások miként terjedtek el sok ezer kilométeres távolságokra, és hogyan söpörtek végig ugyanilyen módon a járványok és az erőszak. Megérteti velünk, hogy a múlt nem különálló korszakok és régiók sorozata, hanem egy olyan eleven folyamat, amelyben a világ évezredek óta egybetartozik, és minden elem egy szélesebb, globális történelem egyik alkotórésze.

Ha huszonöt évvel ezelőtt írtam volna meg a Selyemutakat, éppily időszerű és izgalmas lett volna. Az 1990-es évek elején leomlott a berlini fal, széthullott a Szovjetunió, és zűrzavar uralkodott el nemcsak Oroszországban, hanem mind a tizenöt, immár függetlenné vált egykori szovjet tagköztársaságban. Ugyanebben az időben zajlott le az első öbölháború, amely Irak 21. század elején történt lerohanásának közvetlen előzménye. Mélyreható változások mentek végbe Kínában, ahol reformok sorozata indította el az ország globális szuperhatalommá emelkedését. Változások szele fújt Törökországban, Indiában, Pakisztánban, Afganisztánban, Iránban és a Közel-Keleten is – ahogy az a világ központi idegrendszerét jelentő Selyemút mentén történni szokott.

2015 nyarán, néhány héttel a könyv megjelenése után Londonban ebédeltem egy barátommal, aki a legelsők között olvasta el. „Furcsán megnyugtatónak éreztem – mondta. – Arra jöttem rá, hogy a változás normális, hogy a globális erőközpont eltolódása teljességgel hétköznapi folyamat, és hogy ez a kaotikus, idegenszerű világ egyáltalán nem olyan különös vagy rendellenes.”

***

Már a Selyemutak megjelenése óta eltelt néhány kurta évben is sok minden megváltozott. Történészi szempontból nézve egy sor rendkívül izgalmas előrelépés történt a múlt megértésében. A különböző területeken munkálkodó, más-más időszakokat és térségeket tanulmányozó kutatók vadonatúj és lenyűgöző eredményekre jutottak. A műholdas képalkotó eszközöket és térstatisztikai módszereket alkalmazó archeológusok felfedeztek egy 4. században épült, ciszternákból, csatornákból és gátakból álló öntözőrendszert, amely magyarázatot ad arra, hogy miként termesztettek gabonát Északnyugat-Kína igen kedvezőtlen éghajlatú vidékein abban az időben, amikor épp csak kialakulóban volt a világ távoli részeivel folytatott kereskedelem.2

A kereskedelmi és kémműholdak, illetve az Afganisztánban bevetett katonai felderítő drónok adatai eljutottak az Afghan Heritage Mapping Partnership kutatóihoz. Így kaphattunk részletes képet az egykor Ázsia szívében utazók rendelkezésére álló karavánszerájok, csatornák és lakóterületek alkotta infrastruktúráról, ami által jobban megismerhettük a hajdani selyemutak szerkezetét és kapcsolódási pontjait.3 Az a tény, hogy a munka jelentős részét digitális eszközök segítségével végezték el, a 21. század elején bekövetkezett hatalmas fejlődést is jól érzékelteti.4

A tudományos kutatás módszereinek tökéletesedése nyomán új megvilágításban látjuk az Ázsia szívében élő hajdani nomádok és városlakók kapcsolatát. Tizennégy közép-ázsiai temetkezési helyről származó 74 emberi maradvány szén- és nitrogénizotópos vizsgálata értékes adatokkal szolgált a nomád és a megtelepedett népesség táplálkozási szokásairól; kiderült, hogy a nomádok jóval változatosabban étkeztek a falvak és kisebb-nagyobb városok lakóinál. Ez a megállapítás újabb kérdéseket vet fel azzal kapcsolatban, hogy milyen szerepet játszhatott a vándorló népesség az új trendek meghonosításában és kulturális változások elterjesztésében sok száz vagy akár sok ezer kilométernyi távolságokban.5

A genetikai és etnolingvisztikai kutatások adatai rávilágítottak arra, hogy a diófaerdőségek ültetése Ázsia egyes részein párhuzamosan zajlott a nyelv fejlődésével. A fosszilizálódott dióbél-maradványok arra utalnak, hogy a diófákat egyfajta hosszú távú mezőgazdasági beruházásként a selyemutakat járó utazók és kereskedők telepítették – ez értékes adatokkal szolgál a helyi, regionális és nagy távolságú kereskedelem, illetve a természeti környezet változásai közötti összefüggésről is. A selyemutak sok-sok más mellett folyosókként szolgáltak emberi, állati és növényi gének számára is.6

A legújabb kutatások összekapcsolják a jiddis nyelv eredetét az Ázsiát behálózó árucsere-forgalommal; a feltevés szerint a tranzakciók biztonsága érdekében szükség volt egy nyelvre, amit csak a kiválasztott kevesek értenek.7 Ennek nyilvánvaló párhuzamai vannak a 21. század világával, amelyben kriptovalutákkal és a blokklánc-technológiával próbálnak megoldást találni a tranzakciók biztonságos végrehajtására. A történelmi jégminták legújabb módszerekkel való vizsgálata adatokkal szolgál arra, hogy a 14. század közepén Európában milyen pusztítást végzett a pestisjárvány, és hogyan omlott össze a kontinens fémkohászata.8

2017-ben kutathatóvá váltak a washingtoni brit nagykövet, Sir Christopher Steel és Henry Byroade amerikai külügyi államtitkár 1952-es megbeszéléseinek dokumentumai az iráni miniszterelnök ellen tervezett puccsról, amelyek megvilágítják, honnan eredt ez a balvégzetű ötlet.9 Egy korábban ugyancsak titkos, a hidegháborús korszak elején született, az amerikai atomfegyverek bevetéséről szóló terv éppily tanulságos bepillantást enged az amerikai katonai és stratégiai tervezés műhelyeibe, és megmutatja, milyen lehetőségeket láttak a Szovjetunió semlegesítésére egy esetleges háborúban.10

Mindez csak néhány példa arra, hogy a történészek a maguk eszközeivel hogyan gyarapíthatják és finomíthatják a múltról való ismereteiket. Ez teszi annyira izgalmassá és felvillanyozóvá a történelem tanulmányozását: az ember egyszer csak a megszokottól eltérő megvilágításban láthat dolgokat, és újszerű összefüggéseket fedezhet fel népek, régiók, eszmék és témák között. Az elmúlt néhány év valamit nagyon világossá tett: bármilyen kibírhatatlan vagy komikus is a politikai élet a Brexit, a jelenkori európai zűrzavar vagy Donald Trump korszakában, ami a 21. században valóban számít és számítani fog, az a selyemút menti országokban történik. A valóban jelentős döntések ma nem Párizsban, Londonban, Berlinben vagy Rómában születnek (ahogy egy évszázaddal ezelőtt), hanem Pekingben és Moszkvában, Teheránban és Rijádban, Delhiben és Iszlámábádban, Kabulban és Afganisztán tálib ellenőrzés alatt álló területein, illetve Ankarában, Damaszkuszban és Jeruzsálemben. A világ múltját a Selyemút mentén zajló események alakították, és a jövőjét is ezek fogják alakítani.

Ez a könyv a jelenkor dolgairól készült részletes pillanatfelvétel; nagy látószögű objektívvel készült abban a reményben, hogy megmutatja az összefüggéseket a világban zajló események és folyamatok között, illetve megvilágít egyes mozzanatokat, amelyek meghatározó befolyást gyakorolnak életünkre és viszonyainkra. A kép közepén a selyemutak helyezkednek el; nem lehet másként, mert képtelenség úgy értelmezni a ma történéseit és azt, amit a holnap tartogat, hogy nem vesszük számításba a keleti Mediterráneum és a Csendes-óceán között húzódó roppant régiót. A korábban elmesélt történetet újra naprakésszé akartam tenni, és értelmezni az elmúlt néhány év alapvető átalakulásait.

A világ 2015 óta drámai mértékben megváltozott. A Nyugat helyzete, írtam abban az időben, egyre nehezebb és bonyolultabb. Különösen így tűnik a Brexit óta, mivel Nagy-Britannia kilépésével az Európai Unió jövője még inkább bizonytalanná vált. Donald Trump idejében az Egyesült Államok is új, zavarba ejtő és nehezen kiszámítható pályára állt. A nehézséget nem is annyira az elnök Twitter-üzenetei okozták (noha sok vidám percet szereztek a kommentátoroknak), hanem annak megítélése, hogy a Fehér Ház vajon kihátrálni akar a globális ügyekből, vagy kedve szerint át akarja formálni azokat. Minderről ugyancsak szó lesz ebben a könyvben.

Ott van aztán Oroszország, amely új fejezetet nyitott a Nyugattal való kapcsolatokban annak ellenére, hogy az országot már két évtizede Putyin elnök és legbelső köre irányítja. Az ukrajnai katonai beavatkozás, az amerikai és nagy-britanniai választások állítólagos manipulálása, és a vádak, amelyek szerint Moszkva megpróbált likvidálni egy volt orosz hírszerző tisztet – mindezek a berlini fal leomlása óta a legfagyosabb mélypontra juttatták Oroszország és a Nyugat kapcsolatait, és mint látni fogjuk, megalapozták Moszkva figyelmének eltolódását dél és kelet felé.

A világ szívében Afganisztán végeláthatatlan gyötrődése, az évek óta tartó polgárháború által tönkretett Szíria vagy Irak újjáépítésének nehézkes folyamata láttán nem sokan éreznek okot a bizakodásra, pedig mindhárom esetben hatalmas pénzügyi, katonai és stratégiai erőforrásokat áldoztak a helyzet javítására. Az Irán és Szaúd-Arábia, illetve India és Pakisztán közötti ellentétek csak igen ritkán enyhülnek valamelyest, és a fel-fellángoló dühödt nyilatkozatháborúk olykor azzal fenyegetnek, hogy sor kerül a szavaknál komolyabb összecsapásra is.

Nehéz idők járnak Törökországra is, ahol a gazdasági hanyatlás és a tömegtüntetések 2016-ban puccskísérlethez vezettek, amikor a fegyveres erők egyes alakulatai megpróbálták magukhoz ragadni a hatalmat. Az eset következményeképpen tízezreket tartóztattak le, és körülbelül 150 ezer ember veszítette el az állását a puccs állítólagos értelmi szerzőjével, Fethullah Gülennel való feltételezett kapcsolatai miatt, köztük a bírói kar magas rangú tagjai, akadémikusok, tanárok, rendőrtisztek, újságírók és természetesen katonatisztek.11 A fegyintézetek olyan zsúfoltak lettek, hogy a kormány 2017 decemberében bejelentette: a következő öt évben 228 további börtönt fog felépíteni – vagyis csaknem megkétszerezi az országban lévő fegyintézetek számát.12

***

Ezek az idők ugyanakkor reményteljesek is Ázsia számára. Az országok a jelek szerint megpróbálnak szorosabban együttműködni, felülemelkedni a nézetkülönbségeken és megtalálni a közös érdekeket. Látni fogjuk, hogy az elmúlt években számos, az együttműködést és a párbeszédet szolgáló kezdeményezés, szervezet és fórum született, amelyek megteremthetik a szolidaritás és egy közös jövő alapjait.

Mindezt felismerték és kihasználták azok, akiknek a pénzügyi sikere a változások irányainak korai kitapintásán, illetve befolyásolásán alapul. 2015-ben például a Nike új stílusú sportöltözékeket dobott piacra. A legendás kosaras, Kobe Bryant olaszországi és kínai utazásai a Nike szerint „kapcsolatokat teremtettek mind az európai, mind az ázsiai kontinensen”, és arra serkentették a sportszergyártó tervezőit, hogy „a legendás Selyemútra gondoljanak, az új KOBE X Selyemcipő ihletőjére”.13

A Nike új sportruháinak ideális kiegészítője a párizsi Hermès illatszergyártó cég Poivre Samarcande elnevezésű kölnivize „a bors, a pézsma és a frissen vágott fa füstös illatával, [amelyben] a vén tölgy lelke a borssal keveredve él tovább” – ezt is a selyemutak ihlették: „A név – árulta el Jean-Claude Ellena parfümtervező – tisztelgés Szamarkand városa előtt, amelyen egykor a keletről nyugatra fűszereket szállító karavánok haladtak át.”14

Ám akadt valaki, aki a Nikenál és a Hermèsnél is hamarabb felfedezte a selyemutakra való hivatkozásban rejlő lehetőségeket, ez a valaki pedig nem más, mint az Egyesült Államok 45. elnöke, Donald J. Trump, aki már 2007-ben Kazahsztánban, Üzbegisztánban, Kirgizisztánban, Türkmenisztánban, Azerbajdzsánban és Örményországban is bejegyeztette a Trump márkanevet azzal a szándékkal, hogy ezzel a névvel vodkát hoz forgalomba. Ugyanezt tette 2012-ben, amikor a nevét viselő szállodákat és különféle ingatlanokat védjegy alá helyezte a selyemutak mentén fekvő összes országban, még Iránban is, amit néhány évvel később elnökként már elszigetelni próbált. Trump üzletemberként érdeklődött Grúzia iránt is, ahol Silk Road Group néven csiricsáré kaszinókat kívánt létesíteni – a média később elég sokat cikkezett a tervről.15

A Selyemút emléke Ázsiában mindenhol jelen van. Természetesen vannak utazási ügynökségek, amelyek azzal az ígérettel csalogatják ügyfeleiket, hogy a világ szívében megmutatják nekik a titokzatos múltnak az idő ködébe vesző, dicsőséges emlékeit. Vannak azonban modernebb és kézzelfoghatóbb jelei is annak, hogy az egykori roppant hálózat tovább él a jelenben, és élni fog a jövőben is. Az egyik példa a kazahsztáni Nur-Szultanban (Asztanában) épült Mega Silk Way elnevezésű bevásárlóközpont, egy másik a Cathay Pacific légitársaság járatain olvasható fedélzeti magazin, a SilkRoad. A dubaji repülőtéren a Standard Chartered Bank hirdetése fogadja az utazót: „One Belt. One Road. One Bank connects your business across Africa, Asia and Middle East”,16 a kuvaiti média pedig lelkesen beszél a tervezett Silk Cityről, amelynek megépítése az előzetes becslések szerint csaknem százmilliárd dollárt fog felemészteni.17 A Kaszpi-tengertől keletre elterülő, földgázban igen gazdag Türkmenisztán 2018 óta hivatalos nemzeti jelmondata: „Türkmenisztán – a hatalmas Selyemút szíve.”18

Az Ázsia szívében uralkodó általános derűlátás egyik oka a régió természeti erőforrásainak hallatlan gazdagsága. A British Petroleum becslése szerint a Közel-Keleten, Oroszországban és Közép-Ázsiában található a világ ismert olajtartalékainak csaknem 70, gázkészleteinek pedig közel 65%-a; ebben az adatban nem szerepel Türkmenisztán, ahol a Ýolöten elnevezésű mező a világ második legnagyobb ismert gázlelőhelye.19

Nem kevésbé fontos a Mediterráneumtól a Csendes-óceánig húzódó régió rendkívüli termékenysége. Oroszország, Törökország, Ukrajna, Kazahsztán, India, Pakisztán és Kína adja a világ teljes búzatermésének több mint felét, a délkelet- és kelet-ázsiai országokkal együtt pedig a világ rizstermelésének csaknem 85%-át.20

Egyes elemek, például a mikroelektronikai iparban és a félvezetők előállításában rendkívül fontos szilícium világtermelésének háromnegyedét Oroszország és Kína adja; 2016-ban egyes ritkaföldfémek (a szupermágnesek, elemek, aktuátorok és laptopok előállításához nélkülözhetetlen ittrium, a diszprózium és a terbium) világtermelésének 80%-a Kínából származott.21 A futurológusok és a hálózati rendszerek fejlesztői gyakran beszélnek arról, hogy a mesterséges intelligencia, a Big Earth Data és a gépi tanulás hogyan és mennyire fogja megváltoztatni az életünket, a munkánkat és a gondolkodásunkat, de kevesen teszik fel a kérdést, hogy honnan is származnak a digitális szép új világot felépítő nyersanyagok – illetve mi lesz, ha a készletek kimerülnek, esetleg kereskedelmi vagy politikai fegyverként használják őket azok, akik gyakorlatilag teljesen kézben tartják a rendelkezésre álló készleteket.

Másféle kincsek is bőségesen akadnak errefelé, amelyek vagyonokhoz juttatják birtokosaikat. Ilyen például a heroin, ami több mint egy évtizede az afganisztáni tálibok legfőbb bevételi forrása.22 Egy ENSZ-tisztviselő 2015-ben kelt jelentése szerint „hozzávetőlegesen 2000 km2, azaz több mint 200 ezer hektár területen termelik az ópium előállításához szükséges mákot”. Akkora területen, teszi hozzá, amelyen „több mint 400 ezer amerikai futballpálya férne el a végzónákkal együtt”.23 2017-ben jelentősen megugrott a máktermelés; ekkor már körülbelül 320 ezer hektárt vettek művelésbe, és a világpiacon forgalomba került ópium 80%-át kitevő rekordtermés értéke a 30 milliárd dollárt is meghaladta.24

Az erőforrások mindig is meghatározó szerepet játszottak a világ fejlődésében. Az egyes országoknak képeseknek kell lenniük arra, hogy élelmiszerrel, ivóvízzel és energiával lássák el lakosaikat, illetve meg tudják védeni őket a külső ellenséggel szemben. Ez a követelmény minden eddiginél fontosabbá teszi a selyemutak fölötti ellenőrzés megszerzését, és részben arra is magyarázatot ad, hogy Ázsia-szerte miért nehezedik komoly nyomás az emberi jogokra, illetve a sajtó- és szólásszabadságra – erre a közelmúltban hívta fel a figyelmet Andrew Gilmour, az ENSZ emberi jogokért felelős főtitkárhelyettese. „Egyes kormányok – jelentette ki – fenyegetést látnak bármilyen eltérő véleményben”, és a belügyeikbe való külső beavatkozásnak, a fennálló rend lerombolására vagy az idegen, nyugati értékek rájuk kényszerítésére tett próbálkozásnak tekintik az emberi jogok tiszteletben tartására irányuló követeléseket. Annak eldöntése, hogy milyen vélemények kerülhetnek vagy nem kerülhetnek a nyilvánosság elé, szorosan összefügg a hatalom megszilárdításának és megtartásának igényével egy folyamatosan változó világban, és azzal a félelemmel, hogy mi lesz, ha az alternatív nézetek széles körben elterjednek.25

Máris Ázsia évszázadában élünk; abban a korban, amikor a bruttó globális össztermék a fejlett nyugati gazdaságokból elképesztő arányokban és sebességgel áramlik a Kelet fejlett gazdaságai felé. Az egy főre eső jövedelem Ázsiában egyes előrejelzések szerint 2050-re vásárlóerő-paritáson a mostani érték hatszorosára emelkedik, ami további hárommilliárd, jelenlegi mérce szerint jómódú fogyasztót jelent. Amennyiben a bruttó globális össztermékből való részesedését Ázsia csaknem a duplájára, 52%-ra emeli, ahogy egy friss jelentés állítja, azzal „Ázsia visszanyeri vagy háromszáz éve, az ipari forradalom előtti időkben betöltött vezető gazdasági pozícióját”.26 A gazdasági világhatalom centrumának Ázsiába való áthelyeződése, ért egyet egy másik szerző, „végbemehet valamivel gyorsabban vagy lassabban, de a változás iránya és történelmi jellege egyértelmű” – korunkban kezdünk visszatérni a világnak a Nyugat felemelkedése előtti állapotához.27

Egész Ázsiában elképesztő arányú átalakulás és fejlődés megy végbe. Egy becslés szerint az ázsiai városok együttes bruttó összterméke 2027-re meghaladja, mindössze nyolc évvel később pedig már 17%-kal múlja felül az Egyesült Államok és Európa városaiét. A kontinens városainak fejlődése nem lesz egységes sem földrajzi, sem gazdasági tekintetben, egyes régiók jócskán megelőznek majd másokat. A megavárosok felemelkedése máris korábban soha nem látott környezeti, társadalmi és államigazgatási nehézségeket támaszt, és esetenként elviselhetetlen mértékben merítheti ki az erőforrásokat és terhelheti meg az infrastruktúrát.28

A felismerésből, hogy egy új világ van születőben, a jövőre vonatkozó tervek is születtek, amelyek hasznot húznának a gazdasági és politikai hatalom szerkezetének változásából, és siettetnék a folyamatot. Ezek közül a legfontosabb az Egy övezet, egy út kezdeményezés, Hszi Csin-ping kínai elnök gazdasági és külpolitikai programja, amely az ősi selyemutakat és azok sikerességét tekinti mintának Kína hosszú távú terveihez. Amióta a tervet 2013-ban bejelentették, közel egybillió dollárt irányoztak elő körülbelül ezer különböző infrastrukturális beruházásra, elsősorban kölcsönök formájában.

Egyesek úgy vélik, hogy a Kínával szomszédos, illetve az Egy övezet, egy út kezdeményezés által érintett országokban befektetett pénz idővel többszörösen meg fog térülni, és a vasútvonalak, autópályák, mély vizű kikötők és repülőterek hálózata révén még akadálytalanabbá és szorosabbá válhatnak a kereskedelmi kapcsolatok.

Kína a közeljövőben más kihívásokkal is szembesülni fog, nem utolsósorban azzal, amit egy vezető közgazdász a „bébiapály” (baby-bust) kifejezéssel szemléltetett: a népesség egyre idősebbé válik, és elmarad a munkaerő folyamatos megújulása.29 Újabb nehézségeket jelent a hitelbuborék, amely olyan arányú, hogy a Nemzetközi Valutaalap (International Monetary Fund, IMF) 2017-ben figyelmeztetett: az adósságszint immár nem aggasztó, hanem veszedelmes.30 A hitelbuborék az ingatlanpiac hallatlan mértékű fellendülését eredményezte, a kínálat olyan gyorsan haladta meg a keresletet, hogy egy becslés szerint az otthonok egyötöde – több mint 50 millió lakás – áll üresen.31 Ugyancsak komoly kihívást jelent a rendkívül gyors ütemű városiasodás és a roppant arányú népességvándorlás, amitől éles különbség keletkezett a városi és a vidéki lakosság képzettsége és törekvései között, és ami az egész országban hatást gyakorolt a nemi szerepek felfogására.32

Vannak azonban más módok is arra, hogy megértsük, mi megy végbe a világban napjainkban – és mi fog történni a jövőben. A 20. század elején Rudyard Kipling közismertté tette a „nagy játszma” fogalmát – a kifejezés azt jelentette, hogy Nagy-Britannia és Oroszország politikai, diplomáciai és katonai versenyben áll Közép-Ázsia birtoklásáért. Ma egész sor nagy játszma van folyamatban: versengés a befolyásért, az energiáért, a természeti erőforrásokért, az élelmiszerért, az ivóvízért, a tiszta levegőért, a stratégiai pozíciókért, sőt még az információért, az adatokért is. A verseny kimenetele alapjaiban fogja megváltoztatni a világot az elkövetkező évtizedekben.

A selyemutak újjászületnek – írtam 2015-ben. A folyamat nem állt meg, és nem lassult azóta sem. Érdemes alaposan megvizsgálnunk, hogy miért és miképpen érint mindannyiunkat.

Utak a Kelet felé

Huszonöt évvel ezelőtt, amikor végeztem az egyetemen, a világ még egészen másmilyennek látszott. A hidegháború véget ért, feltámadt a remény, hogy eljön a béke és a jólét korszaka. „Borisz Jelcin és az orosz nép hősi tettei”, jelentette ki Bill Clinton 1993-ban Vancouverben az orosz elnökkel folytatott megbeszélések során, a reform és a demokrácia útjára terelték Oroszországot. „Egy megint sikeres és virágzó Oroszország”, tette hozzá, mindenki számára kívánatos.1

Reményteljes idők jártak Dél-Afrikában is, miután a Nobel-bizottság 1993-ban „az apartheid rezsim békés felszámolása érdekében végzett munkájukért és az új, demokratikus Dél-Afrika alapjainak megteremtéséért” Frederik Willem de Klerknek és Nelson Mandelának ítélte a Nobel-békedíjat.2 A tekintélyes kitüntetés reménységet jelentett Dél-Afrikának, az afrikai kontinensnek és az egész világnak. Később kiderült: legközelebbi bizalmasai közül jó néhányan azt javasolták Mandelának, hogy ne fogadja el, ha osztoznia kell rajta azzal, akit az elnyomójának neveztek, ő azonban nem értett egyet velük, és kijelentette, hogy a megbékélés nélkülözhetetlen eleme a megbocsátás.3

A dolgok biztatóan alakultak a Koreai-félszigeten is, ahol – a 2018-ban folytatott tárgyalások különös előképeként – megállapodástervezet született az Egyesült Államok és Észak-Korea között a két Korea egyesítéséről és az atomfegyver-mentesítésről, amit fontos lépésnek tekintettek az atomsorompó-egyezmény, a régió és a világ nagyobb biztonsága felé.4

1993-ban fontos megállapodás jött létre Kína és India között, amely megteremtette a három évtizeden át dúló ádáz határviták rendezésének kereteit; a felek megegyeztek abban, hogy csökkentik a határ mentén állomásoztatott katonáik számát, és tovább fáradoznak egy kölcsönösen elfogadható rendezésen.5 A megegyezés mindkét ország számára igen fontos volt abban az időszakban, amikor politikai vezetőik érdeklődésének középpontjában a gazdasági növekedés és a liberalizáció állt. Teng Hsziao-ping csak nem sokkal korábban tett körutazást Kína déli tartományaiban, hogy jelenlétével új lendületet adjon a társadalmi, politikai és gazdasági reformoknak, és megegyezésre jusson a keményvonalasokkal, akik ellenezték a piac liberalizálását és azt, hogy a kommunista Kína 1990-ben Sanghajban értéktőzsdét nyitott.6

Dél-Korea átalakulása már jóval korábban megkezdődött. A természeti erőforrásokban nem bővelkedő, Ázsia legkeletibb nyúlványán elhelyezkedő ország az 1960-as években még a legszegényebbek közé tartozott. Felemelkedése gazdasági szuperhatalommá, a Samsung, a Hyundai Motor és a Hanwha Corporation országává (mindegyik vagyona meghaladja a százmilliárd dollárt) egyeseket arra a megállapításra ragadtatott, hogy Dél-Korea „a világ legsikeresebb országa”.7

Az 1990-es évek elején Indiában és másutt is meglendült a növekedés, noha 1993 februárjában kevesen gondolták volna, hogy egy aprócska, a mumbai tőzsdére épp belépni készülő szoftvervállalat milyen kiugrás előtt áll. Nagysága és a benne rejlő lehetőségek ellenére India gazdaságilag törpe volt, a technológiai szektor pedig aprócska és jelentéktelen. Azok a merészek azonban, akik megvásárolták az Infosys Technologies részvényeit, jól tették, ha meg is tartották őket, mert a társaság 2018. március 31-én több mint 206 milliárd dollár működési nyereséget jelentett.8 A részvények értéke a huszonöt évvel korábbi érték négyezerszeresére emelkedett.9

Egy parányi Öböl menti államocskában egy új légitársaság létrehozása meglehetősen kockázatos vállalkozásnak tűnt. Az 1993 novemberében alapított Qatar Airways két hónappal később kezdte meg tényleges működését igen szerény arányokban; néhány helyi járatot indított olyan vonalakon, amelyeket csak igen kevesen vettek igénybe. A társaságnak ma több mint 200 gépből álló flottája van, 40 ezer főnél is nagyobb alkalmazotti gárdája, több mint 150 városba indít rendszeres járatokat, és olyan elismerések garmadáját söpörte be, amilyenekről huszonöt évvel ezelőtt senki nem mert volna álmodni sem.10 2018 áprilisában megállapodást kötött arról, hogy felvásárolja a harmadik legnagyobb oroszországi repülőtér, a moszkvai Vnukovo részvényeinek 25%-át.11

Természetesen 1993-ban sem mindenütt volt rózsás a helyzet, amit jól mutat a New York-i Világkereskedelmi Központban végrehajtott bombamerénylet vagy a Mumbaiban történt, szervezett merényletsorozat, aminek több mint 250 halálos áldozata volt. Az első világháború kitöréséhez vezető gyilkosságról, Ferenc Ferdinánd főherceg agyonlövéséről elhíresült Szarajevó szerb ostroma tovább tartott, mint a második világháború nagy ütközete, a sztálingrádi csata. Orvlövészek rendszeresen gyilkolták az utcákon közlekedő civileket, a világsajtót bejárták a közeli hegyekből tüzelő aknavetők által okozott rettenetes pusztítás képei. Európában újból koncentrációs táborok létesültek, Srebrenicában és Goraždéban tömeggyilkosságok történtek – mindez az 1990-es évek derekán keserűen emlékeztetett arra, hogy mennyire könnyű elfelejteni a múlt legvérfagyasztóbb leckéit is.

Az 1990-es évek elejének egyes zűrzavaros eseményei már hétköznapibbak, ismerősebbek voltak. Nagy-Britanniában például a politikai közéletet az európai uniós tagságról szóló, egyre inkább elmérgesedő vita és a népszavazás követelése mérgezte meg. A kormány kis híján megbukott, és John Major miniszterelnök gazfickóknak nevezte saját kabinetje tagjait.12

***

Mindezek a közelmúlt eseményei, mégis mintha valahogy távoliak lennének, mintha valami más korszakban történtek volna. 1993 nyarán az egyetemi záróvizsgáimra készülve egy ígéretes, új zenekar, a Radiohead Pablo Honey című lemezét hallgattam; sejtelmem sem lehetett arról, hogy az év legprofetikusabb dala nem a Creep lesz (amit több mint negyedmilliárdszor hallgattak meg a Spotifyon), hanem egy, abban az évben Oscar-díjat nyert filmbetétdal, amelyben Aladdin ígér új világot és sosem látott, mámorító látványokat Jasmine-nak. A Selyemút múltjából vett történethez írt dal valamiképpen a jövőt is megelőlegezte.

A változás semmiben sem mutatkozik meg látványosabban, mint abban, ha összehasonlítjuk az 1993-as és a mai angliai futballt. Egy héttel azelőtt, hogy Cambridge-ben megkezdődtek a vizsgák, végignéztem az angol labdarúgókupa döntőjét, amit az Arsenal és a Sheffield Wednesday játszott, és ami majdnem olyan unalmas és érdektelen volt, mint az első mérkőzés. A játékosok (a tartalékokat is beleértve) három kivétellel mind a Brit-szigeteken születtek. Huszonöt évvel később a Chelsea és a Manchester United vívta a – hasonlóan érdektelen – döntőt, a csapatok összetétele azonban egészen másként festett: a Wembleyben összecsapó 27 játékos közül mindössze 6-an születtek az Egyesült Királyságban, a többiek a világ legkülönbözőbb tájairól érkeztek, többek között Spanyolországból, Franciaországból, Nigériából és Ecuadorból.

Ha ez sok mindent elmond arról, hogy egyetlen emberöltő alatt mennyit haladt előre a globalizáció, talán még megdöbbentőbb az a változás, ami az angol futballklubok tulajdonosainak soraiban végbement. Nem olyan régen még bárki agyrémnek tartotta volna a gondolatot, hogy a vezető csapatok külföldi tulajdonba kerülhetnek, akkoriban a klubelnökök még a tanácsteremben megcsendülő idegen akcentus hallatán is félrenyelték volna a teájukat, és torkukon akadt volna a húsos pite. Ma a legismertebb brit és európai futballklubok közül igen sok van külföldi kézen, és tulajdonosaik jelentős része a selyemutak országaiból való.

Ez bizonyos értelemben nem is meglepő. Végül is, noha a szabályokat 1863-ban Londonban rögzítették, magát a futballt nem Angliában találták ki. A Nemzetközi Labdarúgó Szövetség, a FIFA szerint legelőször a Han-dinasztia idején (i. e. 206-tól i. sz. 220-ig), Kínában futballoztak, a cu-csü nevű játékban a játékosok rúgásokkal igyekeztek a két bambuszrúd között kifeszített hálóba juttatni egy tollal kitömött bőrlabdát.13

A játék megszületésétől mindazonáltal igen hosszú út vezetett addig, hogy Birminghamben és környékén minden nagynevű futballklub – köztük az Aston Villa, a West Bromwich Albion, a Birmingham City és a Wolverhampton Wanderers – a Selyemutak című könyvem megjelenése, vagyis 2015 óta kínai tulajdonosok kezébe került. 2017-ben az olasz futball két óriása, a nagyszerű San Siro stadiont birtokló AC Milan és az Internazionale Milano tulajdonosai is kínaiak lettek.

A legkiválóbb angol és európai futballklubok tulajdonosai között akadnak olyanok is, akik az Öböl-menti államok polgárai. Az első osztályú bajnokságot 2018-ban minden korábbinál nagyobb előnnyel megnyerő Manchester City tulajdonosa az Egyesült Arab Emírségek miniszterelnök-helyettese, Manszur bin Zajed al-Nahján. A hasonló rangú francia klubnak, a Paris Saint-Germainnek, amely ugyanilyen meggyőző fölénnyel nyerte a hazai első osztályú bajnokságot, katari tulajdonosai vannak. Az előző nyáron két játékost is szereztek a csapatnak: Neymart és Kylian Mbappét, több mint 35 millió euró átigazolási díjért, valamint a még ezen felüli tiszteletdíjakért és jutalékokért.

Az Everton FC többségi tulajdonosa, Farhad Moshiri Iránban született, ma azonban Monacóban él; vagyonát Aliser Uszmanov üzbég üzletember mellett szerezte – Uszmanov oroszországi és közép-ázsiai befektetései több mint 15 milliárd dollárt jövedelmeztek, és lehetővé tették, hogy jelentős tulajdonrészt vásároljon az Arsenal Football Clubban. Egy darabig a többségi tulajdon megszerzésére törekedett, de a bonyolult részvényesi szerkezet meghiúsította az elképzelését. Az Arsenal rajongói kérték, hogy ne adja el a részvényeit, de végül 2018 nyarán megszabadult tőlük. A büszke és híres futballklub sorsát mindazonáltal éveken át egy üzbég mágnás tartotta a kezében.14

Valaha vagyonos angolok indultak nagy európai körutazásra, elszórakoztak Velencében, Nápolyban, Firenzében és Rómában, megcsodálták a képzőművészet és az építészet nagyszerű alkotásait, rajzokat, festményeket, szobrokat és kéziratokat vásároltak, sőt egész házak teljes berendezéseit is megvették és hazaszállíttatták.15 Ezek voltak a zsákmányai annak a kereskedelmi és katonai sikerek nyomán növekvő gazdagságnak, ami a kis észak-atlanti-óceáni szigetet globális szuperhatalommá tette. Ma a kérkedésre alkalmas trófea a labdarúgó világbajnokság, amiért sikeresen szállt versenybe Oroszország és Katar, a téli olimpia (amit 2014-ben Szocsiban, 2018-ban Phjongcshangban rendeztek meg), illetve a hatalmas képzőművészeti gyűjtemények, mint a Louvre Abu Dhabi, vagy a Victoria & Albert Museum, amelynek lerakata Sencsenben található. Aztán ott van az ismert holland építész, Rem Koolhaas által tervezett moszkvai Garázs Kortárs Művészeti Múzeum vagy a türkmenisztáni Aşgabatban épült Téli Sportpalota, amely méreteiben a Madison Square Gardent is jócskán meghaladja.

A 18. században az Itáliába induló brit utazó „türelmetlenül várta, hogy láthassa ezt a dicsőséges történelmi múltú országot, amely valaha a törvényeket adta a világnak”.16 A helyzet mára megváltozott, s ma Nagy-Britannia történelmét és jogrendszerét csodálják, konfliktuskezelő és válóperes megegyezéseket elősegítő intézményeit; az új nagyságok és hírességek által megszerzett, megvásárolt trófeákat: a futballklubokat és az olyan világhírű létesítményeket, mint a Harrods, a Hamleys, a Canary Wharf vagy a Fenchurch Street 20 (más néven Walkie-Talkie) épülete a Cityben, illetve az olyan hatalmas sajtóorgánumokat, mint a The Independent vagy az Evening Standard – tulajdonosaik mind kínai, orosz vagy arab hátterűek.

Hasonló a helyzet az Egyesült Államokban, ahol az olyan zászlóshajókat, mint a Brooklyn Nets profi kosárlabdacsapat, a New York Post, a New York-i Waldorf Astoria és Plaza Hotel, illetve a Warner Music éppígy teljes egészükben vagy társtulajdonosként birtokolják orosz, közel-keleti vagy kínai befektetők.

Egyetemi záróvizsgáim után nagy izgalommal és élvezettel néztem meg az 1993 nyarán elsöprő kasszasikert arató filmet, a Jurassic Parkot. A Legendary Entertainment stúdió azóta a fentiekhez hasonló sorsra jutott, ma a Vang Csien-lin tulajdonában lévő Dalian Wanda Group Company része olyan mozihálózatokkal együtt, mint az Európában, az Egyesült Államokban és Ausztráliában összesen több mint 14 ezer vetítőhelyiséget birtokló Odeon, a UCI, a Carmike vagy a Hoyts, illetve a luxusjachtokat gyártó Sunseeker és az Infront Sports and Media AG, egyes sportesemények, például a 2018-as és 2022-es labdarúgó világbajnokság kizárólagos közvetítési jogainak tulajdonosa.

A felsorolt intézmények és szervezetek némelyikének megvásárlása természetesen tekinthető afféle kedvtelésnek, mások azonban igen komoly beruházást jelentettek. A folyamat alapja, hogy az elmúlt huszonöt évben erősen megváltozott a globális GDP eloszlása, és az 1980-as évek óta csak Kínában 800 millió ember életszínvonala emelkedett a szegénységi szint fölé.17 A szegénység fogalmának meghatározásán közgazdászok és mások is vitatkoznak, ahhoz azonban aligha fér kétség, hogy Kína fejlődésének üteme és mértéke elképesztő. Az ország GDP-je 2001-ben vásárlóerő-paritáson mérve az Egyesült Államok GDP-jének 39%-a volt, 2008-ban már elérte a 62%-át, 2016-ra a 114%-ára emelkedett, és 2023-ra előrejelzések szerint eléri a 151%-ot.18

A változás nemcsak Kínát, hanem a világ többi részét is átformálja. A kínai középosztály várható további felemelkedését érzékelve például egy pekingi vállalkozó háromezer hektáros területet vásárolt Közép-Franciaországban azzal a céllal, hogy liszttel lássa el az odahaza, Kína-szerte megnyitni tervezett, ezernél is több boulangerie-t. A várakozások szerint a kínaiak lassan túllépnek a meghatározóan rizsalapú étkezésen, ha pedig így lesz, a szóban forgó vállalkozó, Hu Ko-csin szerint a változás nyomán „hatalmas lehetőségek” tárulnak majd fel.19

Ha ennek nyomán Franciaországban attól tartanak, hogy a kenyér ára megemelkedhet, amennyiben a lisztet, ahelyett hogy a helyi pékségekben használnák fel, külföldre viszik, ugyanez a kérdés a bortermeléssel kapcsolatban is felmerülhet, hiszen a Kínába szállított bor mennyisége csak 2017-ben 14%-kal, összesen 220 millió literre emelkedett. A Kínába irányuló francia borexport értékét a következő öt évre több mint húszmilliárd dollárra becsülik; ez valószínűleg jobb hír a francia bortermelőknek, mint a borfogyasztóknak.20

Ugyancsak bosszantó lehet, hogy a leghíresebb bordeaux-i szőlészetek közül, amelyek az elmúlt néhány évben gazdát cseréltek, és olyan ismert személyiségek vásárolták meg őket, mint Csao Vej színésznő vagy az iparmágnás Jack Ma (aki négyet is birtokol, köztük a legendás Château de Sours-t), néhánynak a nevét is megváltoztatták, hogy vonzóbb legyen a kínai vásárlók számára. A médoci Château Sénilhac Château Antilope Tibetaine (Tibeti Antilop) lett, a Château La Tour Saint-Pierre Château Lapin d’Or (Arany Nyúl), a Château Clos Bel-Air pedig ma már Château Grande Antilope (Nagy Antilop).21

A hagyományok hívei talán fájlalják, hogy évszázadokon át tisztelet és megbecsülés övezte, büszke nevek egyszer csak odavesznek, a Kelet felemelkedése azonban más változásokat is hoz a minket körülvevő világba. A Qatar Airways csak egyike azon légitársaságoknak, amelyek működése serkentette az utasszállító repülőgépek iránti igényt, és ez az igény továbbra is növekedni fog. A Nemzetközi Légi Szállítási Szövetség (International Air Transport Association, IATA) arra számít, hogy a repülőgéppel utazók száma 2036-ra csaknem megkétszereződik, vagyis évi 7,8 milliárdra emelkedik, és ez a növekedés elsősorban annak köszönhető, hogy folyamatosan szélesednek Ázsia, vagyis Kína, India, Törökország és Thaiföld jómódú rétegei.22

A Boeing saját elemzése szerint a következő húsz évben félmillió új pilótára lesz szükség.23 A következmények azonban már ma is érezhetők, mivel nincs annyi pilóta, amennyi kellene. A hiány az egekbe nyomta a fizetéseket, a Xiamen Air már évi 400 ezer dollárt kínál a Boeing–737-es pilótáknak, és a hírek szerint bizonyos helyeken már évi 750 ezer dolláros ajánlatok is elhangzottak.24

A fizetések ilyen arányú növekedése nyilvánvalóan kihat az utazási költségekre. A pilótahiány okozta nyomás világszerte érezhető, és megesik, hogy egyes járatokat törölni kell.25 Talán nehéz elhinni, de ha az amerikai Közép-Nyugaton törölnek egy járatot, amely egy alpesi sítúráról vagy a világ túlsó felén tett álomutazásról hoz haza utasokat, ahhoz is van némi köze a selyemutak újbóli felemelkedésének.

És ugyanígy köze van ahhoz is, hogy a szállodákban milyenek a szobák, hogy az előcsarnokban milyen zenét játszanak, és milyen italokat szolgálnak fel a bárban. 1990-ben még alig jártak kínai utazók külföldön, szinte csak hivatalos államügyek miatt keltek útra, és mindent összevetve sem költöttek többet körülbelül 500 millió dollárnál.26 2017-ben ez a szám nagyjából az ötszázszorosára, 250 milliárd dollárra nőtt, hozzávetőleg a duplájára annak, amit az amerikai turisták külföldön elköltenek.27 A számok a jövőben meredeken emelkedni fognak, hiszen ma a kínai állampolgárok mindössze 5%-ának van csak útlevele. 2019-ben 170 millió kínai indult külföldi utazásra; ez a trend különösen jó lehetőségeket kínál a játék- és a kozmetikai iparnak, egyre több repülőgépjáratot indítanak, növekvő számban létesülnek szállodák, amelyek megfelelnek a kínaiak ízlésének és elvárásainak, valamint online utazási ügynökségek és jegyirodák szerveződnek, mint például a Skyscanner, amelyet 2016-ban a kínai Ctrip vásárolt fel egy 1,7 milliárd dolláros megállapodás keretében.28

A világ változása gyakran váratlan helyeken és váratlan módokon támaszt kihívásokat. Kína felemelkedése súlyos nehézségeket okoz a szamaraknak és a szamártenyésztőknek Közép-Ázsiától Nyugat-Afrikáig. A szamárbőr fontos alkotórésze egy o csiao nevű alternatív gyógyászati szernek, amelyről azt állítják, hogy nemcsak a fájdalmat csökkenti, de eltünteti a pattanásokat, megelőzi a rákot, és fokozza a nemi vágyat is. Az o csiao iránti kereslet nyomán az elmúlt huszonöt évben felére csökkent a kínai szamárállomány, és új „szamárforrásokat” kellett keresni.29 Tádzsikisztánban ma már négyszer annyiba kerül egy szamár, mint azelőtt, és az árak Afrikában is emelkednek. Ez nem feltétlenül jó hír. A szegényebb országokban a szamarakat málhás állatként használják, fontos szerepet játszanak a mezőgazdasági termelésben és a termények piacra szállításában, ezért számuk csökkenése (és áruk megemelkedése) azzal fenyeget, hogy komoly bajba kerül ezen országok amúgy is ingatag gazdasága. Nigerben, Burkina Fasóban és más afrikai országokban is betiltották a Kínába irányuló szamárexportot.30 A selyemutak fellendülésének egyik következménye, hogy megjelent a szamárbőrök feketekereskedelme.31

Első pillantásra nem tűnik fel az összefüggés a szamarakkal való kereskedés és a londoni elsőlakás-vásárlókat sújtó nehézségek között, ám itt is az ingatlanpiacra beáramló hatalmas mennyiségű külföldi tőke emelte csaknem elérhetetlen magasságokba a lakásárakat. Az 1999 és 2014 között beérkező pénztömegnek meghatározó szerepe volt a magas értékű lakások árának további emelkedésében, és a hatás leszivárgott az olcsóbb ingatlanok árszintjére is. Egy kutató számításai szerint ma az ingatlanárak 19%-kal alacsonyabbak lennének, ha ebben az időszakban nem következett volna be a nagyarányú tőkebeáramlás.32

A külföldi tőke nagy része Oroszországból érkezett. 2007 és 2014 között a Londonban ingatlanvásárlásra költött pénz 10%-a volt orosz eredetű, de a tízmillió fontnál nagyobb értékű lakások esetében ez a szám 20%.33 A kínai tőke kiáramlása is jelentősen megugrott; a kínaiak 2016-ban több mint 50 milliárd, egy évvel később 40 milliárd dollárt költöttek külföldön lakásvásárlásra,34 de ebben nincs benne az a tőke, ami 2017-ben a londoni kereskedelmi ingatlanokra elköltött teljes összeg egyharmadát tette ki.35

Hasonló a helyzet máshol is. A kínaiak 2016-ban olyan mennyiségben vásároltak ingatlanokat Vancouverben, hogy az árak az előző évieknél havi 30%-kal lettek magasabbak, és a város vezetése a piac lehűtése érdekében kénytelen volt 15%-os adót kivetni a külföldi ingatlanvásárlásokra. Ugyanilyen hatás érvényesült Kanada más városaiban, valamint San Franciscóban, Ausztráliában, Új-Zélandon és ma már Délkelet-Ázsiában is.36 Ha valaki nem engedheti meg magának, hogy lakást vásároljon, annak közvetlen oka talán nem a selyemutak felemelkedése, a dolog azonban mégiscsak része annak, hogy a világ gazdasági súlypontja folyamatosan tolódik el kelet felé.

***

A Kelet gazdagságának növekedése valóban lenyűgöző. Egy iráni üzletember, Mehrdad Safari, aki egy isztambuli toronyházban bérelt lakosztályt, annyira megkedvelte a környezetet, hogy 2017 februárjában 90 millió dollárért (plusz forgalmi adó) megvásárolta az egész épületet. Valaha csak az amerikaiak kedveltek meg bizonyos dolgokat annyira, hogy megvásárolják az egész vállalatot (mint Victor Kiam a villanyborotvákat gyártó Remington céget), ma már másoknak is van kedvük és pénzük az ilyesmihez.37

A világ változása az életmód és a pénzköltési szokások megváltozását is jelenti mindenütt. Pakisztán ma a világ leggyorsabban fejlődő kiskereskedelmi piaca – részben annak köszönhetően, hogy az elkölthető jövedelem 2010 óta megkétszereződött. Az üzletek száma a becslések szerint 2017 és 2021 között a másfélszeresére fog emelkedni. A folyamatot az is serkenti, hogy a népesség egyharmada harminc év alatti, és a fiatalok ma egészen másként viszonyulnak a pénzhez: inkább akarnak jól élni ma, mintsem takarékoskodni azért, hogy a jövőben jobban élhessenek.38

Indiában a középosztály az elmúlt három évtizedben nagymértékben kiszélesedett, és a folyamat továbbra sem veszít lendületéből. Egyes közgazdászok rámutatnak arra, hogy Indiában a vagyon rendkívül egyenlőtlenül oszlik meg, és a gazdag kevesek aránytalanul nagy részét birtokolják, sokat elmond azonban a tény, hogy azoknak a háztartásoknak a száma, amelyek évi tízezer dollárt meghaladó elkölthető bevétellel rendelkeznek, az 1990-es kétmillióról 2014-re ötvenmillióra növekedett.39 Ez pedig csak a kezdete egy eget-földet megrengető arányú és jelentőségű változásnak. A jelenlegi becslések szerint a fogyasztói kiadások nyolc év alatt megháromszorozódnak, és 2025-re elérik a négytrillió dollárt. Az ilyen mértékű változás India egész életformájára kihat, az együtt élő többgenerációs család hagyományos modelljét felváltja az egy- vagy kétszemélyes háztartás, gyerekekkel vagy nélkülük. Mindez hat a családi életre, és kihívásokat jelent a lakáspiac, a szállítás, a víz- és elektromosenergia-ellátás, az egészségügy és az oktatás számára. Ugyanakkor óriási lehetőségeket is hordoz, nem utolsósorban azért, mert a piackutatók becslése szerint a kicsiny háztartások egy főre eső fogyasztása 20-30%-kal magasabb, mint a többgenerációs családi otthonoké.40

Ezekre az átalakulásokra felfigyeltek a luxuscikkek gyártói is, amelyeknél a kereslet az 1990-es évek óta alapvetően megváltozott. Abban az időben a kínaiak még egészen elhanyagolható arányban voltak jelen a vevőik között – ma már az ő vásárlásaik teszik ki a globális összfogyasztás egyharmadát, és 2025-re ők fogják megvásárolni a luxusjavak 44%-át.41 Ez az egyik oka annak, hogy a Prada 2018-ban nem kevesebb mint hét üzlet megnyitásáról döntött egyetlen kínai városban, Hszianban.42A Chanel selyemkészítő üzemeket vásárol fel, hogy biztosítsa a termékeihez szükséges nyersanyagot, ami nem meglepő annak fényében, hogy milyen népszerűségre tett szert a márka Kínában és a világ szinte minden táján.43

A változások irányát felismerve a Starbucks kávézólánc is Kínában kezdett terjeszkedni. Nagyívű törekvései jól mutatják, hogy milyen vérmes reményeket fűzött a világ legnépesebb országában zajló változásokhoz. 2007-ben úgy határozott, hogy 2011-ig kétezer üzletet nyit Kínában – ez 15 óránként egy-egy új kávézót jelentett.44 Ma ötezer üzlettel van jelen kétszáz városban. Kína nemcsak a rendkívüli profitráta miatt vonzó, hanem olyan tényező, amit nem lehet figyelmen kívül hagyni.

Ugyanez mondható el Indiáról, Pakisztánról, Oroszországról és az Öböl menti országokról, ahol egyedül az Egyesült Arab Emírségekben közel hárommilliárd dollárt költenek évente csúcskategóriás gépkocsikra. Ami a keleti piacokon történik, ma már világmárkákat teremt – és taszít a mélybe.45 Hasonló a helyzet a gazdasági élet csaknem minden szektorában, de még a zenében és a kultúra más területein is. Amikor például a kínai kormány 2015 végén szakított az egy gyermek politikával, a babakocsikat, pelenkát és csecsemőtápszert gyártó cégek részvényei emelkedni, a gumióvszert előállítókéi pedig zuhanni kezdtek.46 A Credit Suisse egyik jelentése azt sugallta, hogy a születések számának megugrása nyomán a kínaiak sok százmilliárd jüant költenek csecsemőgondozással, babaápolással és gyermekneveléssel kapcsolatos termékekre.47 Az előrejelzés hosszabb távon tévesnek bizonyult, mert két év után a születések száma ismét esni kezdett, de tény, hogy vagyonokat kereshetnek azok, akik a költési szokások változásának időszakában jó időben vannak jó helyen.

Ezzel szemben súlyos következmények várnak azokra, akik nem képesek alkalmazkodni, vagy akik a folyamatok hibás értelmezése alapján rosszul döntenek. A Dolce & Gabbana 2018 telén elindított egy nagyon elhibázott reklámkampányt, és a helyzetet tovább rontották a cég egyik névadójának megjegyzései a közösségi médiában. A hatás katasztrofális volt, egyes kommentátorok a kereskedelem történetének legrombolóbb hatású tévedései közé sorolták. A kínaiak felháborodása nyomán a legnagyobb áruházak beszüntették a D&G termékeinek forgalmazását, és eltüntették őket a kínai nyelvű webáruházakból is, ami – legalábbis rövid távon – sok millió dollárnyi bevételkiesést okozott.48

Rútul befolyásolhatja az üzleti szerencsét, ha az ember történetesen rosszkor van rossz helyen. Kínában általános felháborodást okozott, hogy 2018 decemberében Vancouverben letartóztatták Meng Van-csout, a Huawei technológiai óriáscég pénzügyi igazgatóját. A pekingi kormány az asszony szabadon bocsátását követelte, a People’s Daily (Zsenmin Zsipao) vezércikke aljas cselekedetről és az emberi jogok sárba tiprásáról beszélt, de voltak, akik még határozottabb ellenlépéseket tettek.49 A Canada Goose részvényei a kínai Weibo közösségi oldal által meghirdetett bojkott következtében több mint 20%-ot zuhantak, és a parkagyártó cég értéke körülbelül egymilliárd dollárral csökkent.50 A jövőben azon fog múlni, hogy kik lesznek a turisztikai ipar nyertesei és vesztesei, hogy mely úti célok, szállodák, milyen fogások és látványosságok lesznek leginkább kedvükre valók Ázsia lakosainak, akik ma közel négy és fél millárdnyian vannak, de egyre sokasodnak, és egyre gazdagabbak lesznek.51 A dolgot megfelelő távlatban láthatjuk annak fényében, hogy a Világbank és a Gazdasági, Együttműködési és Fejlesztési Szervezet (Organisation for Economic Cooperation and Development, OECD) adatai szerint 2017-ben a tíz leggyorsabb ütemben fejlődő gazdaságú ország egyike sem a nyugati féltekén helyezkedett el, és ez így volt már az előző évtizedben is.52 Az ízlések, fejlődési irányok és törekvések pedig azokon a helyeken születnek, formálódnak és vesznek új irányt, ahol lendület és növekedés van, nem pedig ott, ahol pangás vagy hanyatlás uralkodik.

A keresletet a változó igények határozzák meg – sosem volt másképp. Az átalakulás üteme azonban szédítő. A McKinsey & Company egyik jelentése szerint változóban vannak a kínai vásárlók termékválasztási szokásai. A válaszadók a kutatás során vizsgált termékcsoportok (élelmiszer, elektronikai cikkek, testápolási termékek és sör) közel fele esetében a hazai márkákat részesítették előnyben a hasonló árú és minőségű külföldiekkel szemben.53 A vállalatok sikere vagy kudarca felől nem a nyugati, hanem a keleti vásárlók fognak dönteni.

Jegyzetek

Bevezető

1Ferdinand von Richthofen: ‘Über die zentralasiatischen Seidenstrassen bis zum 2. Jahrhundert. n. Chr.’, Verhandlungen der Gesellschaft für Erdkunde zu Berlin 4, 1877, 96–122.

2 Yuqi Li – Michael J. Storozum – Xin Wang – Wu Guo: ‘Early irrigation and agropastoralism at Mohuchahangoukou (MGK), Xinjiang, China’, in: Archaeological Research in Asia 12, 2017, 23–32.

3 ‘Spy satellites are revealing Afghanistan’s lost empires’, Science 358.6369, 2017. Emily Hammer et al.: ‘Remote assessments of the archaeological heritage situation in Afghanistan’, Journal of Cultural Heritage 33, 2018, 125–44.

4 Lásd például Kathryn Franklin – Emily Hammer: ‘Untangling Palimpsest Landscapes in Conflict Zones: a “Remote Survey”, in Spin Boldak, Southeast Afghanistan’, Journal of Field Archaeology 43.3, 2018, 58–73.

5 Taylor R. Hermes et al.: ‘Urban and nomadic isotopic niches reveal dietary connectivities along Central Asia’s Silk Roads’, Scientific Reports 8.5177, 2018.

6 Paola Pollegiono et al.: ‘Ancient Humans Influenced the Current Spatial Genetic Structure of Common Walnut Populations in Asia’, Plos One 10.1371, 2015, 1–16.

7 Ranajit Das – Paul Wexler – Mehdi Piroonznia – Eran Elhaik: ‘Localizing Ashkenazic Jews to Primeval Villages in the Ancient Iranian Lands of Ashkenaz’, Genome Biology and Evolution 8.4, 2016, 1132–49.

8 Alexander F. More et al.: ‘Next-generation ice core technology reveals true minimum natural levels of lead (Pb) in the atmosphere: Insights from the Black Death’, GeoHealth 1, 2017, 211–19.

9 ‘Proposal to Organize a Coup d’état in Iran’, Byroade to Matthews, Memorandum of Conversation, US State Department, 1952. november 26., General Records of the Department of State 1950–54, Central Decimal File 788.00/11-2652.

10 ‘Atomic Weapons Requirements Study for 1959’, Strategic Air Command, in: W. Burr (ed.): National Security Archive Electronic Briefing Book No. 538.

11 ‘Turkey sentences 25 journalists to jail for coup links’, BBC News, 2018. március 9.

12 Nergis Demirkaya: ‘Hükümetin 2023 planı: 5 yılda 228 yeni cezaevi’, Gazete Duvar, 2017. december 10.

13 https://tinyurl.com/7zbhjzbw.

14 https://tinyurl.com/yvrymhrs.

15 Kevin G. Hall – Ben Wieder: ‘Trump dreamed of his name on towers across former Soviet Union’, McClatchy DC Bureau, 2017. június 28.; Adam Davidson: ‘Trump’s business of corruption’, The New Yorker, 2017. augusztus 17.

16 Egy övezet. Egy út. Egy bank köti össze a vállalkozását Afrikával, Ázsiával és a Közel-Kelettel.

17 Oscar Rousseau: ‘Phase 1 construction scope of Kuwait’s $86bn Silk City revealed’, ArabianIndustry.com, 2019. február 19.

18 ‘2018 год: Туркменистан – сердце Великого Шёлкового пути’, Turkmenistan.gov.tm, 2018. január 2.

19 BP Statistical Review of World Energy June 2017, 12. és 26.

20 Grain: World Markets and Trade, US Department of Agriculture, 2018. július.

21 Mineral Commodity Summaries 2017, US Geological Survey, 135. és 151.

22 Afghanistan Opium Survey 2007, UN Office on Drugs and Crime, Islamabad, v.

23 Alfred W. McCoy: In the Shadows of the American Century: The Rise and Decline of US Global Power. London, 2017, 111.

24 Afghanistan Opium Survey 2017. Challenges to sustainable development, peace and security, UN Office on Drugs and Crime, 2018, 4.; a piaci értékekről lásd UNODC, Drug Trafficking at https://tinyurl.com/9nyue8

25 Andrew Gilmour: ‘Imprisoned, threatened, silenced: human rights workers across Asia are in danger’, The Guardian, 2018. május 18. Lásd még Freedom of the Press 2017, Freedom House, 2017. április.

26 Asia 2050. Realizing the Asian Century, Asian Development Bank, 2011, 3.

27 The World in 2050. Will the shift in global economic power continue?, PricewaterhouseCoopers, 2015, 11.

28 Global Cities: Which Cities will be leading the global economy in 2035?. Oxford Economics, Oxford, 2018. november.

29 George Magnus: Red Flags: Why Xi’s China is in Jeopardy. London, 2018, 117.

30 ‘People’s Republic of China: 2017 Article IV Consultation’, IMF, sajtóközlemény, 2017. augusztus 8.

31 ‘A Fifth of China’s Homes Are Empty. That’s 50 Million Apartments’, Bloomberg, 2018. november 8.

32 Lásd Lisa Yiu – Lao Yun: ‘China’s Rural Education: Chinese Migrant Children and Left-Behind Children’, Chinese Education and Society 50, 2017, 307–14.; Lake Lui: ‘Gender, Rural-Urban Inequality and Intermarriage in China’, Social Forces 95.2, 2016, 639–62.

Utak a Kelet felé

1 ‘The President’s News Conference with President Boris Yeltsin of Russia in Vancouver, 4 April 1993’, in: Public Papers of the President of the United States, William J. Clinton, 1993. január 20–július 31., 1993, 393.

2 https://tinyurl.com/kyhpnemf

3 ‘Forgiveness gesture in accepting Nobel prize’, Agence France-Presse, 2013. december 9.

4 Joint Statement of the Democratic People’s Republic of Korea and the United States of America, New York, 1993. június 11.; https://tinyurl.com/4fy6n3py

5 ‘Agreement on the Maintenance of Peace along the Line of Actual Control in the India–China Border, 7 September 1993’, United Nations Peacemaker.

6 Geremie Barmé: ‘Red Eclipse’, in: Red Rising, Red Eclipse. China Story Yearbook 2012. https://tinyurl.com/ym6ybuc9; J. Gewirtz: Unlikely Partners; Chinese Reformers, Western Economists, and the Making of Global China. Cambridge, Massachusetts, 2017, 245-től.

7 Fareed Zakaria: ‘Give South Korea a gold medal’, The Washington Post, 2018. február 8.

8 Navigate Your Next Annual Report 2017–18, Infosys, 2018. április 13.

9 S. V. Krishnamachari: ‘How Rs 950 invested in Infosys in 1993 IPO is now worth over Rs 50 lakh’, International Business Times, 2017. június 9.

10 További részletek a Qatar Airwaysről: https://tinyurl.com/4jx7kdec.

11 ‘Qatar Airways signs MoU to buy 25% stake in Moscow’s Vnukovo Airport’, Gulf Times, 2018. április 4.

12 Paul Routledge – Simon Hoggart: ‘Major hits out at Cabinet’, The Guardian, 1993. július 25.

13 FIFA, ‘History of Football – The Origins’, http://www.fifa.com/about-fifa/who-we-are/the-game/index.html

14 ‘Arsenal fans’ group set to urge Alisher Usmanov not to sell his shares to Stan Kroenke’, The Independent, 2017. október 17.

15 Cinzia Sicca – Alison Yarrington: The Lustrous Trade. Material Culture and the History of Sculpture in England and Italy, c. 1700–1860. London, 2001.

16 Charles Thompson: The Travels of the Late Charles Thompson, 3 k., Reading, 1744, 1, 67.

17 ‘From local to global: China’s role in global poverty reduction and the future of development’, World Bank, 2017. december 7.

18 Niall Ferguson – Xiang Xu: ‘Make Chimerica Great Again’, Hoover Institution Economic Working Paper 18105, 2018. május 3., 11.

19 Julien Girault: ‘Hu Keqin; “Nous prenons un soin extrême de nos terres”, en France’, Le Point, 2018. február 23.

20 Sylvia Wu: ‘China Wine Imports: Australia and Georgia taking a leap’, Decanter, 2018. február 5.

21 Adam Sage: ‘Bordeaux whines as rich Chinese give lucky names to old châteaux’, The Times, 2017. november 23.; Natalie Wang: ‘Bordeaux wary of rich Chinese changing estates’ names’, The Drinks Business, 2017. november 30.

22 20 Year Passenger Forecast Update, IATA, 2017. október 24.

23 Aaron Chong: ‘Boeing sees demand for 500,000 new pilots in Asia-Pacific’, FlightGlobal, 2016. december 7.

24 ‘Australian pilots land $750,000 in China’, Australian and International Pilots Association, 2017. december 28.

25 Richard Weiss: ‘Pilot Shortage Forces World’s Biggest Long-Haul Airline to Cut Flights’, Bloomberg, 2018. április 11.

26 Wolfgang Georg Arlt: China’s Outbound Tourism. London, 2006, 19.

27 ‘Strong outbound tourism demand from both traditional and emerging markets in 2017’, United Nations World Tourism Organisation, sajtóközlemény, 2018. április 23.

28 Chinese outbound tourists – new 2017 report, CLSA, 2017. július 19. Az útlevéllel rendelkező kínaiak számára vonatkozó becslésről lásd például: The Asian Consumer. The Chinese Tourist Boom, November 2015. Goldman Sachs.

29 Under the Skin. The emerging trade in donkey skins and its implications for donkey welfare and livelihoods, The Donkey Sanctuary, 2017. január.

30 ‘Niger bans the export of donkeys after Asian demand’, BBC News, 2016. szeptember 6.; ‘Donkey market booms in Tajikistan’, Media Group Tajikistan Asia Plus, 2017. január 7.

31 Kimon de Greef: ‘Rush for Donkey Skins in China Draws Wildlife Traffickers’, National Geographic, 2017. szeptember 22.

32 Filipa Sá: ‘The Effect of Foreign Investors on Local Housing Markets: Evidence from the UK’, CEPR Discussion Paper No DP11658, 2016, 1–43.

33 Emanuele Midolo: ‘Russian investors: Welcome to Londongrad’, Propertyweek, 2018. április 13.

34 Yuan Yang – Emily Feng: ‘China’s buyers defy the law to satisfy thirst for foreign homes’, Financial Times, 2018. március 13.

35 Esha Vaish – Dasha Afansieva: ‘Hong Kong property investors go trophy hunting in London despite Brexit’, Reuters, 2017. augusztus 17.

36 Matt Sheehan: ‘How Chinese Real Estate Money is Transforming the San Francisco Bay Area’, MacroPolo, 2017. augusztus 22.; Paul Vieira – Rachel Pannett – Dominique Fong: ‘Western Cities Want to Slow Flood of Chinese Home Buying. Nothing Works’, The Wall Street Journal, 2018. június 6.

37 Dinçer Gökçe: ‘Kiler, Sapphire’de 47 daire birden sattı’, Hürriyet, 2017. február 21.

38 Faseeh Mangi: ‘135 Million Millennials Drive World’s Fastest Retail Market’, Bloomberg, 2017. szeptember 28.

39 ‘10 Facts about India’, Euromonitor International, 2014. január 12. A jövedelem eloszlásáról lásd L. Chancel – T. Piketty: ‘Indian income inequality, 1922–2015: From British Raj to Billionaire Raj?’, World Inequality Database Working Paper Series No. 2017/11.

40 The New Indian: The Many Facets of a Changing Customer, Boston Consulting Group, 2017. március.

41 Luxury Goods Worldwide Market Study, Fall–Winter 2017, Bain & Co., 2017. december 22.; Yiling Pan: ‘Luxury Spending to Double in China Over Next 10 Years, Says McKinsey’, Jing Daily, 2017. június 15.

42 ‘Prada Group opens seven stores in Xi’an China’, CPP Luxury, 2018. május 25.

43 Astrid Wendlandt: ‘Chanel snaps up four companies to secure high-end silk supplies’, Reuters, 2016. július 22.; Yiling Pan: ‘China Wants Fewer Burberry and BV Handbags, More Chanel and Hermès’, Jing Daily, 2018. április 23.

44 Angelica LaVito: ‘Starbucks is opening a store in China every 15 hours’, South China Morning Post, 2017. december 6.

45 Cleofe Maceda: ‘UAE’s residents’ luxury goods spending to reach more than $8 billion in 2017’, Gulf News, 2017. november 20.

46 ‘China’s new baby policy lifts stocks, sinks condom maker’, Associated Press, 2015. október 30.

47 Spotlighting China’s new two child policy, Credit Suisse, 2015. október 30.

48 ‘Dolce & Gabbana’s racism debacle in China could be one of the costliest brand missteps ever’, Quartz, 2018. november 26.

49 Zhong Sheng: ‘’, People’s Daily, 2018. december 9.

50 Leyland Cecco: ‘Canada Goose shares slide amid Beijing-Ottawa row over Huawei CFO arrest’, The Guardian, 2018. december 12.

51 Chinese Outbound Tourism – New 2017 Report, CLSA, 2017.

52 GDP Growth, World Bank; https://tinyurl.com/ruepwsfb

53 Wouter Baan – Lan Luan – Felix Poh – Daniel Zipser: ‘Double-clicking on the Chinese consumer. 2017 China Consumer Report’, McKinsey & Company, 2017.

Tartalom

Bevezető

Utak a Kelet felé

Utak a világ szíve felé

Utak Peking felé

Utak a vetélkedés felé

Utak a jövő felé

Jegyzetek

Köszönet

Név- és tárgymutató

www.parkkiado.hu
www.facebook.com/parkkiado

Forgalmazza
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
EB Garamond – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License v2.0