GÁLL JÚLIA

GORAN EPISCOPUS

FÁSKÖVI

MANÓSZÖKTETÉS

© Gáll Júlia

Goran Episcopus 2024

Minden jog fenntartva. A könyv bármely részletének közléséhez a kiadó előzetes hozzájárulása szükséges.

ISBN 978-963-639-444-8

Borító: Goran Episcopus

Illusztrálta: Goran Episcopus

Lektorálta: Gáll Júlia

Kiadja a HELMA kiadó 2024

“Goran”

A hajnali napnak fénye,

Nézeget a felhő alól...

Majd ráül egy futó szélre,

Felkelve jó reggelt dalol...

"Fásköviek" erdeje ébred,

Ének száll füleket nyitni...

Méhecske raj szétszéled,

Harmatban megmosakodni...

Erdő közepi tisztáson,

Áll egy tarkácska házikó...

A napfényünk itt átoson,

Benne alszik egy kis manó...

“Júlia”

Nyitja szemét a hétalvó,

Hasára süt a forró nap.

Az alvás ó de fárasztó!

Sétál s majd új erőre kap.

Az erdő csendje nyugtató.

Árnyékot ad a fák lombja.

Szedret keres a kis manó,

Szomját patak vize oltja.

Ugrándozva halad tovább,

De megbotlik valamiben.

Csigabiga édes álmát,

Megzavarta, tovalibben...

“Goran”

Minden reggel mikor felkel,

Egy gondolat húzza vonja…

Követi manó szemével,

Kik mennek a medvedombra..

Titkos tanács az erdőben,

Ott lesz fásköviek nagyja…

Igyekszik, hogy oda érjen,

Arra a szót meg is kapja…

Fontos kérdés forog benne,

Környéken párja sincsen…

Hiszen jó volna, ha lenne,

Még egy manó a vidéken

“Júlia”

Nap az égről ránevetett,

Rigófütty is hivogatta.

Járta szívét a szeretet,

Végig futott a pagonyba.

Díszes virágtól pompázott,

Az erdei patak partja,

Színes pillangó járt táncot,

Boldogság csodás világa.

Fakopáncs törte a csendet,