DANCS SZABOLCS

résen át

Könyv Guru

Budapest, 2024

A költészet: megismerés, menekítés, elengedés és hatalom. Olyan vállalás, amely képes megváltoztatni a világot, felhívás az utazásra, lelki gyakorlat, a függetlenedés, a belső megszabadulás metódusa is. Minden vers egyedi és megismételhetetlen. A stílus pedig maga a személyiség, amely egyben kiindulópont is. Amikor a költő manírossá válik, abban a pillanatban megszűnik költőnek lenni. Dancs Szabolcs olyan karakteres alkotó, akiben ott pulzál a költészet mint a megnyilatkozás természetes tere. A költészet az a „hely”, ahol még minden lehetséges. Dancs szövegei magával ragadják az olvasót, és elemi tapasztalatokban gazdag, intuitív szabadversei, életképei széles horizontokat „kínálnak”. A résen át költeményeit egyszerre jellemzi a mozgalmasság és a mindenre kiterjedő, radnótis figyelem: „figyeld a résen át a tájat, / a nyers vidék fényeit, foltját: / kapcsold a végső hírcsatornád – / figyeld, a táj ahogy kifárad…” De az eltévedt világ őszinte féltése is ott lüktet soraiban: „…ma a világ vénáját tapintva keresed / a lelkiismeret / iramló rezdüléseit, miközben százzal, / majd a száz, végül az ezer / többszöröseivel / emelkedik hírenként / az embertelenség / éberen lüktető pulzusa /”.

A kötetet szimbolikusan lezáró fiatalkori színmű, A vén cserépkályha hagyatéka egy szórakoztatóan szellemes alkotás.

Szegedi-Szabó Béla

Tartalomjegyzék

Gólem (2023–2024)

minden élet félbehagyott

résen át

határvonalak

lencsén a felhők

amikor még voltak évszakok

Gólem

Woolf 2

ilyenkor

Sister area

szelíd anya

nem tudom megragadni

szirom

szlalompálya

kóma

a fénykép újradefiniálása

Böjt

Variációk

fosztóképző

kísértet

GDPR

számla, egyben segítség a költői életpályamodell felvázolásához

/ötvenre/

utolsó stációk

Kétsoros

egyedi darab

végül

az alkony pamlaga

túlélés

apnoe

apnoe 2 (kiborgdal)

Z.

Éjjeli vonulás

Hogyha eltűnnék

régebbi versek (1992–2017)

köreid

Amor Sanctus

Brutus levele

A szenvedés

Húgom

Verselemzés

Aki a tizediken

Születésnapomra

két vers angolul two poems in English

every life ends halfway

at this time

A vén cserépkályha hagyatéka

Versek korábbi megjelenési helyei

GÓLEM (2023–2024)

minden élet félbehagyott

minden élet félbehagyott –

látod magad az időtlen

nem érkező eljövőben:

lankadt szíved hogy vánszorog,

mintha várnák jobb városok –

látod magad – mégse vagy ott:

minden élet félbehagyott –

lüktet benne még a kezdet,

s ő nem lüktet már, de reszket,

te is maradsz mind, aki vagy,

tenni, teremteni fiad

nem látod, mert mégse vagy ott:

minden élet félbehagyott –

résen át

figyeld a résen át a tájat,

a nyers vidék fényeit, foltját:

kapcsold a végső hírcsatornád –

figyeld, a táj ahogy kifárad

figyeld a résen át

a könnyű lankák, ártatlan lejtők

rejtett fordulóiban a feldőlt

roncsokat: utakra tévedt

foltokat s lidércet

figyeld csak

figyeld a résen: látsz-e mást ott?

ártatlan lejtőt, könnyű lankát?

a nyers vidéken úgy haladj át,

figyeld a rezzenő fényt, füvet,

lapít bennük a rémület –

ez lesz utolsó híradásod

határvonalak

ott fekszel, latyakos ég felett

a hótól meglepett bolygó

olvadt kráterében,

kitapogatva a szégyen

rád förmedő vakfalait,

a járdamente idegesen felcsapódó hamva

sárcseppekként szárad lábszáradra

azonosság nélkül átszellemülő kísértet,

látod, a teremtésnek

ez az oldala vászonra, dalba

nem kívánkozik – elbújhatsz akár

a határ-

vonalak alkotta

résben

repedésben

avagy kikanalazhatod a léken át az ádáz

múltat, hogy tiszta homlokkal várd megint, aki átráz

mint alvadt vércseppek egybeöltött sora –

húzódik a hosszanti vágás

lencsén a felhők

miért is nem távcsövet? olvassa a gyermek

a kezdő csillagászok

útmutatóját, önérzettel követelget,

míg figyeli: az unhatatlan végtelen adásban,

fényszennyes éjszakában,

sugárzó förtelemben

hogyan gyűrődik egyenetlen

vonalba sokaságod,

ó, csillagleplű ég!

helyette a spanyol festészet

évszázadai, a szenvedő test tömény lírája,