Shakespeare

János király

fordította Arany János

ISBN 978-615-6798-20-6

AMTAK Bt, 2024

Tartalom

János király

fordította Arany János

SZEMÉLYEK

Első felvonás

1. szín

Második felvonás

1.      szín

2.      szín

Harmadik felvonás

1.      szín

2.      szín

3.      szín

4.      szín

Negyedik felvonás

1.      szín

2.      szín

3.      szín

Ötödik felvonás

1.      szín

2.      szín

3.      szín

4.      szín

5.      szín

6.      szín

7.      szín

SZEMÉLYEK

JÁNOS KIRÁLY

HENRIK HERCEG, a fia

ARTHUR, bretagne-i herceg

MARESHALL VILMOS, Pembroke grófja

FITZ-PETER GODOFRÉD, Essex grófja

LONGSWORD VILMOS, Salisbury grófja

BIGOT RÓBERT, Norfolk grófja

DE BURGH HUBERT, a király főkamarása

FAULCONBRIDGE RÓBERT

FAULCONBRIDGE FILEP (később RICHÁRD néven)

GURNEY JAKAB, Faulconbridge-né szolgája

POMFRETI PÉTER

FÜLÖP, francia király

LAJOS, a dauphin

AUSZTRIA FŐHERCEGE

PANDOLF BÍBORNOK, a pápa követe

MELUN, francia úr

CHATILLON, francia követ

ELEONORA, II. Henrik angol király özvegye

CONSTANTIA, Arthur anyja

BLANKA, Alphonso castiliai király leánya

FAULCONBRIDGE-NÉ

Urak, hölgyek, Angiers város polgárai, sheriff, heroldok, híradók, tisztek, katonák, porkolábok és kísérők

Színhely: részint Angol-, részint Franciaországban.

Első felvonás

1. szín

Northampton. Trónterem a palotában.

János király, Eleonora királyné, Pembroke, Essex, Salisbury és mások, Chatillonnal jőnek.

JÁNOS KIRÁLY

No szólj, Chatillon, mit kíván a Fransz?

CHATILLON

Frankhon királya, üdvözlés után, Ezt mondja fölségednek általam, Az álfönségnek, Angliában itt -

ELEONORA

Ez furcsa kezdet! Álfönség, ugyan?

JÁNOS KIRÁLY

Békén, anyám: halljuk, mi a követség.

CHATILLON

Fülöp, franszok királya, néhai Bátyád, Godofréd kiskorú fia, Plantagenet Arthur jogán s nevében, Törvényes ígényt formál ellened

E szép szigethez s tartományihoz,

Mint: Irland, Poitiers, Anjou, Touraine, Maine;

S kivánja, hogy tedd félre kardodat, Mellyel bitorlod mind e címeket, S add azt ifjú öcséd, Arthur kezébe, Urad-királyodéba jog szerint.

JÁNOS KIRÁLY

Mi lesz belőle, ha ezt megtagadjuk?

CHATILLON

Hát büszke, véres háború daca, Visszacsikarni a csikart jogot.

JÁNOS KIRÁLY

Had ellen itt lesz had, dac a dac ellen, Vér ellen is vér: mondd a Fransznak ezt.

CHATILLON

Vedd hát királyom harcüzenetét, Mely küldetésem véghatára volt.

JÁNOS KIRÁLY

Vidd az enyém is; járj Isten hirével.

Légy mint a villám fransz urad szemébe;

Mert míg jelentést tennél, hogy megyek, Ágyúm dörejje fog hallatszani.

Most menj! Te légy haragunk harsonája

S önpusztulástok gyász előjele.

Kövesse illő kíséret; te láss

Utána, Pembroke. Jó utat, Chatillon.

Chatilion és Pembroke el.

ELEONORA

Nos hát, fiam? nem mindig mondtam-e,

Hogy e kevély Constantia nem pihen, Míg fel nem gyújtja Frankhont s a világot Fia jogáért s pártja érdekében?

Ezt elkerülni, s jóra hozni, könnyű

Lett volna eddig szíves alkuval:

Most két királyság fölszerelt hada

Mond benne szörnyü vér-itéletet.

JÁNOS KIRÁLY

Részünkön a jog, s a birtokba tétel.

ELEONORA

A birtok jóval inkább, mint a jog;

Baj volna másképp mind neked s nekem:

Füledbe öntudatom ezt sugallja;

Rajtunk kivűl csupán az Isten hallja.

Northampton megye sheriffje jő s valamit súg Essexnek.

ESSEX

Királyom, itt a legfurcsább perügy

Van a megyéből s vár itéletedre;

Sohsem hallottam olyat életemben;

Előállítsam a két fél perest?

JÁNOS KIRÁLY

Hadd jöjjenek.

Sheriff el.

Monostorink, apátságink fizessék

E had költségeit.

Visszatér a sheriff, meg Faulconbridge Róbert és Filep, ennek természetes bátyja.

Kik vagytok?

FILEP

Én

Felséged hű jobbágya, e megyéből Való nemesfi, és ha jól gyanítom, Faulconbridge Róbert öregebb fia, Egy bajnoké, kit harcmezőn ütött Lovaggá Cordelion hős keze.

JÁNOS KIRÁLY

S ki vagy te?

RÓBERT

A mondott lovag fia,

És örököse.

JÁNOS KIRÁLY

Ő az idősebb, s te az örökös?

Nem egy anyától vagytok eszerint.

FILEP

Egytől bizony mi, felséges király, Sőt egy apától, én úgy gondolom;

Azonban e részt a való iránt

Az Éghez utasítlak, és anyámhoz;

Én kétkedem, mint bárki más fia.

ELEONORA

Píh, durva ember! e kételkedéssel Anyádat sérted és becsületét.

FILEP

Én, asszonyom? Nekem nincs rá okom;

Öcsém használja érvül azt, nem én, Mit ha bepróbál, hát engem kiüt Éventi ötszáz fontból, legalább. Ég, óvd anyám erényét s földemet!

JÁNOS KIRÁLY

Be jó bolond fickó. - De mért igényli, Ifjabb létére, a te örököd?

FILEP

Hát tudom én? Csak hogy föld kell neki. Csúfolt, tudom, hogy zabgyerek vagyok: Azonban, oly híven fogantam-e

Mint ő, anyámnak lelke rajta, mondok; De hogy csakoly derékul megfogantam (Áldás a csontra, mely fáradt velem!), Vesd össze arcaink, s itélj magad.

Ha vén Sir Róbert nemze engem, őt is,

S rá, mint apára, e fiú ütött: Ó, vén apám, Sir Róbert, térden, ím, Adok hálát, hogy arcod nem enyim.

JÁNOS KIRÁLY

Mi dőre fickót külde ránk az Ég!

ELEONORA

Vonási közt egy Cordelioné;

Rá emlékeztet hanglejtése is.

Nem látsz ez ember vaskos termetén Fiamból, Cordelionból valót?

JÁNOS KIRÁLY

Szemügyre vettem jól vonásait: Richárd, tökéletes. - Fickó, felelj, Te mért igényled bátyád földjeit?

FILEP

Azért la, hogy félképű, mint apám, S e fél pofához kén’ egész vagyon: Félarcu pénznek ötszáz font bevétel!

RÓBERT

Felséges úr, míg élt szegény apám Szolgálatával bátyád sokszor élt.

FILEP

De hé, így nem kapod meg birtokom: Arról beszélj te: hogyan élt anyánkkal.

RÓBERT

S egyszer követnek elküldötte volt, Hogy a német császárral bizonyos Fennforgó államügyben értekezzék. Használta távollétét a király, S atyám lakásán tölté ez időt;

Hogy boldogult ott, szégyen elbeszélni, De a való való: sok messzi tenger Sok part feküdt apám, anyám között (Apám tulajdon ajkáról tudom), Midőn e drága úrfi megfogant.

Halálos ágyán, véghagyásul írta Földjét nekem; s haló hitére mondá, Hogy nem övé anyámnak e fia;

Másképp tizennégy héttel hamarább Jött vón világra, mint természetes. Add meg tehát, felség, mi az enyém, Apám földjét, apám hagyásaként.

JÁNOS KIRÁLY

Fickó, a bátyád törvényes fiú: Apádnak szülte, nász után, neje;

Ha csalfa volt az asszony, lelke rajta; Ennek kitéve minden férj, ki nőt Veszen magának. Hátha már az, aki Szerinted e fiúval fáradott Visszaperelte volna, mint övét?

Bizony, barátom, a kerek világér Sem adta vón apád üszője borját;

Bizony, nem az. Hahát bátyám, fia Levén, nem kívánhatta jog szerint: Apádnak sincs kizárni őt joga, Bár nem övé is. Egy szó annyi mint száz:

Apád utódot nyert anyám fiától:

S apád utódja nyerje birtokát.

RÓBERT

Így hát nem áll atyám végrendelése, Amely kizárja ezt a nem-fiát?

FILEP

Cseppel sem áll jobban kizárni, hé, Mint rajta állott engem nemzeni.

ELEONORA

Faulconbridge lenni volna kedved inkább, S úgy, mint öcséd, élvezni birtokod,

Vagy Cordelion hírneves fia,

Ura magadnak, s hozzá semmi földnek?

FILEP

Ha ő bírná külsőmet, asszonyom,

S én az övét, Sir Róbert képe mását;

Ha lábam oly két vesszőparipa,

Karom két oly tömött ángolnabőr,

S oly vézna orcám volna, mint neki, Úgy hogy fülemhez egy rózsát se mernék

Feltűzni, félve, rám kiáltanak:

»Ni, a háromfilléres hol megyen!« Örökleném ez országot vele,

Ne mozduljak ki e helyből soha,

Ha egy talpallat kéne, s az a kép:

Sir Róbert nem maradnék semmiképp.

ELEONORA

Tetszel nekem. Hagyd néki birtokod, Hagyd rája földed, és jer énvelem: Harcos vagyok, megyünk a franciára.

FILEP

Öcsém, tiéd a föld; enyém a kocka.

Képed ma ötszáz font hasznot szerez: Áruld öt pénzen, úgy is drága lesz.

Követlek a halálba, asszonyom.

ELEONORA

De már előttem menj inkább oda.

FILEP

Minálunk a feljebbvalót szokás

Elől bocsátni.

JÁNOS KIRÁLY

Hogy hínak?

FILEP

Filep;

Filep vagyok, mert úgy keresztelének; Idősb fia vén Sir Róbert nejének.

JÁNOS KIRÁLY

Viseld ezentúl annak a nevét, Kinek alakját viseled. (Lovaggá üti) Térdelj le mint Filep, s kelj mint nagyobb: Állj fel mint Sir Richárd Plantagenet.

RICHÁRD

Öcsém anyárul, addsza jobbodat:

Atyám díszt, a tied csak földet ad. - Áldott az a nap, óra, perc, melyen Fogantam s Róbert úr nem volt jelen.

ELEONORA

Igaz Plantagenet szellem! - Richárd, Híj nagyanyádnak, az vagyok.

RICHÁRD

Esetleg, Madám; nem jog szerint: de mit tesz az? Így, vagy amúgy - kissé bal útakon;

Ha nem az ajtón, hát az ablakon; Éjszaka jár, ki nappal járni nem mer;

S van a van, bárhogy jut hozzá az ember. Távol, közel - csak célt lőj - egyre mén: S én én vagyok, akárhogy lettem én.

JÁNOS KIRÁLY

Faulconbridge, elmehetsz: egy földtelen Lovag, ím, földes apróddá teszen. - Jerünk, anyám; Richárd, jer: nincs idő; A transzra, transzra! Útunk siető.

RICHÁRD

Öcsém, szerencse kísérjen, habár Te a becsületben fogantatál.

Mind el, Richárdon kívül.

Egy lábnyi ranggal több ma, mint valék, De sok, sok lábnyi földdel kevesebb; Most bármi Pannát úrnővé tehetnék.

»Jó reggelt, Sir Richárd.« - »Szervusz, fiú!« S ha Péter volt, Pálnak szólítom őt, Mert újdonsült rang a nevet felejti: Ily fordulatkor, emlékezni rá

Komázás lenne s túlzott figyelem.

Nos, útazónk - ő, s fogpiszkája itt ül »Mélt’sám« ebédjén, és midőn lovag Gyomrom betelt, hát szívom a fogam,

S kicsípett emberkémet vallatom Külországok felől: »Ah! kedves úr« - Környékre dűlve így kezdek belé, »Szabadna kérnem« - Ez kérdés vala;

Most jő a válasz kis-káté gyanánt: »Szolgálatára« úgymond »kedves úr! Tessék, uram! parancsoljon velem.« »Nem!« szól a kérdés - »a parancs öné«;

S így, mielőtt tudná a felelet,

Mi hát a kérdés, puszta bók között Foly Alpesről, Apenninről a szó, Beléjön a Pyréne és a Pó, És ily modorban eltart estvelig.

De hát ez a »jó társaság«, s nagyon kell Kapaszkodó szellemnek, mint magam. Mert az korának korcsszülötte csak, Kin meg nem érzik e finomkodás (Érzik, nem érzik: én már az vagyok) Nemcsak szokásán, módján, külsején, Egész valóján és viseletében:

De, hogy bel ösztönből is tudjon adni

A kor fogára édes, édes mérget;

Mit én is, bár nem szándokom vele Rászedni mást, igyekszem eltanulni, Csak hogy kerüljem a rászedetést;

Mert ez jövőm útját egyengeti. - Hanem ki nyargal itt, lovagruhában?