Feldmár András korábbi könyvei a HVG Könyveknél

Most vagy soha
Életunalom, élettér, életkedv
Hogyan lesz a gyerekből felnőtt?
Álom és valóság
Akarat és odaadás
A rettenetes, a csodálatos
Credo
Ellenállás
Kapcsolatok könyve (Büky Dorottyával)
Őszinteség
A cudar édesanya (Büky Dorottyával)
A lélek rugalmassága (Büky Dorottyával)
Személyes és személytelen
A tudatállapotok szivárványa
Szabadság és szabad akarat
Másfél méter (Büky Dorottyával)
Agymosó (Ács Dániellel)
Nem Szentírás! (Tóth Lászlóval)

Feldmár András
Dr. Kröber Edith

Diagnózisok homokozója

Ártatlanság,
katasztrófa, bizalom

– részlet –

© Feldmár András, 2025
© Dr. Kröber Edith, 2025
© HVG Könyvek, 2025

Hungarian translation © Krámli András, 2025

Fordította Krámli András

ISBN 978-963-565-717‑9

Minden jog fenntartva.
Jelen könyvet vagy annak részleteit tilos reprodukálni, adatrendszerben tárolni, bármely formában vagy eszközzel – elektronikus, fényképészeti úton vagy más módon – a kiadó engedélye nélkül közölni.

A kötet gondozásában közreműködött a Feldmár Intézet.

A Feldmár Intézet szellemi műhely, amely a filozófia, az etika és az interperszonális fenomenológia eszközeivel közelít az emberek közti viszonyokhoz. Az intézet által szervezett előadások, workshopok és csoportok célja, hogy minél többen lehessenek aktív részesei az értelmes, szabad és szégyenérzet nélküli kommunikáció élményének.

www.feldmarintezet.hu

Tartalom

A fordító előszava

Bevezetés

Első rész
– Az ártatlanság elvesztése

Első élmények, katasztrófa, általánosítás

Gyerekkor, kritika, hazugság

Második rész
– A slamasztikában

A mentális betegség mint metafora

Depresszió – Arany és szar

Depresszió – Nincs kiút

Bipoláris depresszió – Egy színházi előadás fogságában

Bipoláris zavar – Akinek nincs keresnivalója ezen a világon

Néhány héttel később

Skizofrénia – Egy privát világ

Skizofrénia – Amikor az álom keveredik a valósággal

ADHD – Betegség, különlegesség vagy divat?

Szexuális zavarok, félelmek, fóbia, pánik

Kényszerek – Identitás és kontroll

Borderline – Mutasd meg, és mondd!

Pszichoszomatikus zavarok – Önbüntetés és élni akarás

Alkohol és drogok – A legjobb hazugság, amit én magam is elhiszek

Harmadik rész
– Élet a katasztrófa után

A flow nyomában – Zene, meditáció, harcművészet

Szerek, gyógyszerek, terápia – Személyes vagy személytelen?

Zárszó

Irodalomjegyzék

A szerzőkről

Jegyzetek

A fordító előszava

Amikor a Feldmár Intézetben a 2023‑as évad központi témájául a bizalmat választottuk, és erre fűztük fel programjainkat, hamar világossá vált, hogy a trauma kérdésköre is szorosan kapcsolódik ehhez. András akkoriban kezdett beszélni arról, hogy a trauma szó már elvesztette az eredeti értelmét, és jó lenne megkeresnünk az új szavakat. Hogy a trauma nem az emberben, hanem az emberek között történik. Ekkortájt kezdett el beszélgetni e könyv két szerzője, heti rendszerességgel, online. Ebből a beszélgetéssorozatból Edith készített egy német nyelvű leiratot, és arra gondoltunk, hogy ez akár könyvként magyar nyelvű kiadásban is megjelenhetne. Dr. Kröber Edith Németországban él és dolgozik a Fekete-erdő egyik pszichiátriai klinikáján, pszichológusként. Ami különös relevanciát és új színt ad könyvüknek, az az, hogy a szerzők mentális betegségekről is beszélgetnek Edith pszichiátrián megélt tapasztalatai és az onnan hozott esetei alapján. Edith egy olyan helyen tölti a hétköznapjait, ahol a diagnózisok, a kezelés, a gyógyszerelés a napi rutin részét képezik. Ezzel szemben András felfogása köztudottan eltér a pszichológia és pszichiátria hagyományos megközelítésétől: előadásaiban és könyveiben gyakran bírálja a mentális zavarok diagnosztizálásának – például a DSM–V alapján történő – széles körben alkalmazott gyakorlatát. Ez a könyv mégis egy közös gondolkodás kezdete a diagnózisokról. A szerzők megpróbálnak utánajárni annak, hogy a mindennapi praxisuk és tapasztalataik alapján mi lehet a címkéken túl. Arról a „szenvedéscsomagról” kísérelnek meg akkurátusan beszélni, hogy mit érezhet és gondolhat az, aki valamilyen mentális betegségben szenved. Arra is kitérnek, hogy a környezetük hogyan élheti meg mindezt, milyen érzések kavaroghatnak bennük, és milyen módokon támogathatják, segíthetik az érintett személyt, illetve mit tehetnek saját magukért. Közvetlen stílusukkal ebbe a gondolkodásba hívják meg Andrásék a kedves olvasót, aki élete során talán már találkozott hasonló szenvedésekkel: ha nem is közvetlenül, de szűkebb vagy tágabb családjában, esetleg ismerősei körében igen. Ahogy fordítottam a könyvet, az lett az érzésem, hogy András és Edith nem veszik túl komolyan sem a címkéket, sem önmagukat. Egy laikus számára veszélyesnek vélt arénában mernek szabadon játszani és gondolkodni. Ezért is egy homokozó ez a könyv. A diagnózisok homokozója.

Budapest, 2025. július 15.

Krámli András

Bevezetés

KE Miért is írjuk ezt a könyvet? Amióta egy fekete-erdei klinika pszichiátriai osztályán dolgozom, néhány páciensemnek odaadtam olvasásra a Most vagy soha‍¹ című könyvedet, amit 2019‑ben fordítottam le német nyelvre. A betegek kivétel nélkül azt jelezték vissza, hogy a könyved új perspektívákat adott nekik: gondolkodásra ösztönözte őket, még ha néha zavarba ejtő módon is. Tanulságos volt számukra a könyv, mert sajátos radikalitásával rávilágított az életükre, aktuális helyzetükre vagy éppen a viselkedési mintáikra. A tőled hallott metaforákat szintén használtam a páciensekkel való beszélgetéseim során, és ez az elmondásuk szerint ugyancsak nagy hatást gyakorolt rájuk. Nem mindig és mindennel értettek egyet, de saját bevallásuk szerint a te hasonlataid segítettek nekik újrakeretezni a múltjukat, átgondolni a jelenüket, a jövőre vonatkozó céljaikat, valamint megérteni az ezek közt lévő összefüggéseket.

FA Az jut erről eszembe, hogy miért is kezdtem el könyveket írni és előadásokat tartani. Tizenhat és harmincéves korom között nem volt senki és semmi, akire vagy amire felnézhettem volna. Sehol nem találtam választ a kérdéseimre: hogyan találhatom meg a saját utam? Miként alakíthatom ki a számomra megfelelő életet? Hogyan ismerhetem ki magam ebben a világban? A szüleim ezt maguk sem tudták. Csak harmincéves koromban kerültek a kezembe olyan könyvek, mint például Erich Fromm‍² vagy R. D. Laing‍³ kötetei, akik nyíltan mertek arról írni, amiket én is gondoltam. Addig a pillanatig abban a hitben voltam, hogy amit gondolok, az nem normális. Nem azért tetszettek meg azok a dolgok, amikről Laing írt, mert teljesen újak voltak, hanem mert saját gondolataimat, tapasztalataimat ismertem fel bennük, amiket addig magam sem vettem komolyan. Ezek az emberek viszont komolyan vették magukat. Arra biztattak, hogy én is hallgassak magamra, hallgassak a saját hangomra.

Fontosnak tartom, hogy ne azért írjunk, hogy kinyilatkoztassuk az igazságot, hanem inkább arra bátorítsuk az olvasókat, hogy ők is vegyék komolyan a saját élményeiket.

Amikor Buddhát a halálos ágyán tanítványai körülvették, ők csak sírtak és keseregtek. Buddha erre azt mondta: miért sírtok és keseregtek? Mindent, amit megtanítottam nektek, magamban találtam meg. Nincs szükségetek rám! Merjetek önmagatok lenni, és akkor legbensőbb lényetek kiviláglik! Nem rám van szükségetek: meg kell tanulnotok komolyan venni magatokat.

Amikor valaki egy könyvet azzal az elvárással olvas el, hogy majd másvalaki – egy bizonyos képzettséggel és szakértelemmel – elmondja neki az igazságot, ott kezdődik a transzferencia.‍⁴ A transzferencia teljesen normális jelenség gyermekkorban: gyerekként mélyen hisszük, hogy a felnőttek tudják, mi történik körülöttünk. Mi nem tudunk semmit, de anya és apa mindent tudnak. Felnőttként aztán rájövünk, hogy a szüleink valójában semmit nem tudtak. Ez hatalmas csalódás.

Mindeközben egész életünkben találkozunk szakértőkkel, akik úgy tesznek, mintha biztosan tudnának valamit. Egy bizonyos hanglejtéssel, hangszínnel vagy hangsúllyal beszélnek, ami azt sugallja, hogy biztosak abban, amit mondanak. A nagy osztrák filozófus, Wittgenstein‍⁵ írta, hogy a bizonyosság tulajdonképpen egy hangszín: a bizonyosság az ember hangjában van – máskülönben nem létezik. És ez rettenetesen ijesztő.

Freud‍⁶ szerint a transzferencia akkor ér véget, amikor a páciens már mindent tud, amit a terapeuta tud. Jacques Lacan‍⁷ francia pszichoanalitikus szerint viszont azt még Freud sem merte végiggondolni, hogy a transzferencia valójában csak akkor ér véget, ha a páciens és a terapeuta is rájön, hogy senki nem tud semmit. Ez a kiindulópont. Rájövünk, hogy senki sem tud semmit biztosan, de beszélgethetünk arról, hogy milyen élményeink vannak, mit éltünk át. Talán ebből ki lehet hozni valamit, ami bátoríthatja a másikat, aki hasonló úton jár, de még inkább az elején tart.

Ha én már harminc éve hegedülök, te meg csak most kezded, akkor valószínűleg tanulhatsz tőlem valamit. Még akkor is, ha végül neked magadnak kell felfedezned és megtanulnod a hegedülés legfontosabb titkait. Ez nem transzferencia.

Én már több mint ötven éve beszélgetek emberekkel. Valószínűleg egy kicsit többet tudok erről, mint azok, akik ritkábban beszélgetnek emberekkel. Nemsokára meghalok, és nem akarom, hogy azok a dolgok, amikre nehezen jöttem rá, egy nap csak úgy eltűnjenek velem együtt.

Jancsi és Juliska meséjében a gyerekek morzsákat szórnak és hagynak maguk mögött azért, hogy majd később hazataláljanak. Persze arra nem gondoltak, hogy a madarak majd megeszik a morzsákat. Amiről a következőkben beszélgetni fogunk, azok is ilyen morzsák…

Jegyzetek

Bevezetés

1 Feldmár András: Most vagy soha. Budapest, HVG Könyvek, 2014.

2 Erich Fromm (1900–1980) német-amerikai pszichoanalitikus, jelentős humanisztikus gondolkodó.

3 Ronald David Laing (1927–1989) skót pszichiáter, Feldmár András legfontosabb tanítómestere.

4 Az angol transference a pszichoanalitikus terminológiában megegyezik a magyar áttétel kifejezéssel, amely azt a jelenséget írja le, amikor a páciens korábbi kapcsolatainak érzelmei és fantáziái áttevődnek a terapeutára.

5 Ludwig Wittgenstein (1889–1951) osztrák filozófus, a logika, nyelvfilozófia, matematikafilozófia és elmefilozófia meghatározó alakja.

6 Sigmund Freud (1856–1939) osztrák neurológus, a pszichoanalízis atyja.

7 Jacques Lacan (1901–1981) nagy hatású francia pszichiáter, pszichoanalitikus.

Kiadja a HVG Kiadó Zrt., az 1795‑ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének tagja.

HVG Könyvek, Budapest, 2025
Kiadóvezető Szabó Tibor Benjámin
Felelős kiadó Szauer Tamás
Szerkesztőségi vezető Besze Barbara

Szerkesztés Ács Dániel
Borítótervezés Lobotworks
Korrektúra Ungár Péter

Elektronikus könyv Paulik László

www.hvgkonyvek.hu

Felhasznált betűtípusok
Noto Serif – SIL Open Font License
Open Sans – SIL Open Font License