Keresd a szerző ajándék novelláit:
https://www.alomgyar.hu/ajandek-novella

A szerzőtől az Álomgyár Kiadó gondozásában megjelent:

A remény hajnala 2015, 2017

A sötétség fogságában 2015, 2018

Eltitkolt múlt 2016 ● Viharos érzelmek 2016

Törékeny vonzerő 2017

Elvarratlan szálak 2017

Ördögi kísértés 2018

Arcátlan csábító 2018 ● Érzéki csábító 2019 ● Végzetes csábító 2019

Heather vonzásában (Bűnös viszony 1.) 2019

Joyce csapdájában (Bűnös viszony 2.) 2020

Elfojtott indulatok (Elfojtva 1.) 2020

Baljós szitakötő (Biztos menedék 1.) 2020

Copyright © Anne L. Green

Hungarian edition © Álomgyár Kiadó

Minden jog fenntartva!

Borítóterv: Faniszló Ádám

További grafikai munka: Németh Renáta

Szerkesztette: Kalocsai Judit

Korrektor: Dér Adrienn

Tördelés: Dubecz Adrienn

Álomgyár Kiadó, Budapest, 2020

Felelős kiadó: Nagypál Viktor

Elérhetőségeink:

+36 30 487 3552

admin@alomgyar.hu

www.alomgyar.hu

www.facebook.com/alomgyar

instagram.com/alomgyarkiado

ISBN 978-615-6145-89-5

ASHLEY

Karácsonyi csoda

„A karácsony nem fog csak úgy a semmiből bekopogtatni és ránk köszönteni, nekünk kell tennünk azért, hogy megteremtsük magunkban is az ünnepi hangulatot.”

(Molnár Emese)

Hamar beköszöntött a karácsony, az év legszebb ünnepe. Már maga a szó is varázslatos, gyermekkorom legvidámabb emlékei özönlötték el az agyam. Hajdanán lelkesedtem ezért az ünnepért, de ahogy elteltek felettem az évek, a karácsony egyre több fájdalmas emléket, érzést hozott bennem felszínre.

Mély sóhaj hagyta el a tüdőmet. Elnéztem a lányom, ahogy a homlokát a hideg ablaküveghez tapasztotta, és gyönyörködve nézte az órák óta tartó idilli hóesést. Mögé léptem, és én sem tudtam levenni a szemem a látványról, ahogy csillogó, fehér bundát öltött a kert és a ház. Csoda szép! Hátulról átöltetem Lilyt, az állam a fejére fektettem.

– Eathen azt mondta, ha eláll a hóesés, átjön, és kimegyünk hóembert építeni – mondta izgatottan.

Tízéves volt, de még mindig ugyanazzal a lelkesedéssel fogadta a havat, mint régen. Sokszor elmerengtem rajta, vajon mennyire emlékszik azokból az időkből, amikor az apja vitte szánkózni. Nathan. Szerencsére Lilyt nem viselte meg annyira az apja halála, mint engem. A kandallón gyülekező fotók felé révedt a tekintetem.

Négy hosszú és kemény év telt el, amióta Nathan magunkra hagyott minket, de még mindig szörnyen hiányzott. Közelebb léptem, és felemeltem az egyik fényképet. Lily, Nathan és én voltunk rajta. Mindhármunk arca boldog mosolytól ragyogott. Bárcsak visszaforgathatnám az idő kerekét! Bárcsak megmenthettem volna! Még most is élénken élt bennem a perc, amikor közölték velem, Nathan hiába próbált, nem tudott kimászni a mély gödörből, amiben elmerült.

A halála után évekig azon töprengtem, vajon mikor múlik el a fájdalom, mikor enyhül a lelkemben a lelkiismeret-furdalás, hogy magára hagytam a démonaival. Évekre megbénított a gyász, és emiatt nem kerestem új szerelmet. Az élet azonban máshogy gondolta. A szerelem talált rám. Azt hiszem…

– Anya! Mikor adsz választ Eathennek? – pördült felém Lily, mintha olvasott volna a gondolataimban.

Levettem a képet a kandallóról, és egy kissé nehéz szívvel, de egy másikat állítottam a helyére. Lily, én és Eathen voltunk rajta. Eathen rendes pasas, és évek óta a csendes támaszom volt, de idén összeszedte minden bátorságát, és megkérte a kezem. Kettős érzés fogott el, amikor térdre ereszkedett előttem. Árulónak éreztem magam. Bűntudatom lett, mert mellette elfeledkeztem Nathanről. Haragudtam rá, mert féltem, Lily elfelejti majd az apját. Időre volt szükségem, hogy elfogadjam, az élet Nathan nélkül is megy tovább. Ugyanakkor feltámadt bennem a remény.

– Mit szólnál a ma estéhez? – kacsintottam felé.

– Én már akkor tudtam, hogy így lesz, amikor megismertük őt a parkban – csillogott reménnyel telve Lily szeme.

Megmosolyogtatott az emlék, ahogy akkor Eathen nézett rám. Szürke voltam és fénytelen, de ő mégis látott bennem valamit, amit én magamban nem. Zavarba ejtő volt az átható, kék tekintete, ahogy bámult, de ugyanakkor felébresztett bennem valamit, amit már nagyon régen nem éreztem.

Kopogás hangjára eszméltem.

– Ez ő lesz! – viharzott ki Lily, hogy ajtót nyisson.

Vetettem egy utolsó pillantást Nathan képére, megsimogattam az arcát, és betettem a fiókba. Ennyi évvel később épp ideje volt új életet kezdeni.

– Szép estét! – lépett beljebb Eathen.

A helyes, féloldalas mosolyától már repdestek is a pillangók a gyomromban.

– Már nagyon vártunk – nyújtottam felé a kezem.

– Csináltam neked ajándékot – lelkesedett Lily, és már szaladt is fel az emeletre.

– Nézd el neki! Olyan, mint egy búgócsiga – ingattam a fejem.

– Már megszoktam – seperte le magáról a havat.

Közelebb léptem, átkaroltam a nyakát, és megcsókoltam. Hosszú, bensőséges csók volt, teli szenvedéllyel. Nem volt ehhez hozzászokva, de viszonozta, majd a döbbent tekintete kereste az enyémet. Tetszett, ahogy reagált. A kezem továbbra is átölelte a nyakát, mintha sosem akarnám többé elengedni.

– Te aztán értesz hozzá, hogyan kínozz – motyogta elfúló hangon.

– Ugyan, miért mondod ezt? – haraptam az ajkamba, a hangom érzékibb és bársonyosabb volt, mint máskor.

– Mit ittál? – kérdezte szexi mosollyal az arcán.

– Hiányoztál – suttogtam.

Közelebb hajoltam hozzá, és a pillanatot elnyújtva, lassan csókoltam. A puha ajkam lágyan tapadt az övére. Vágyakozva nyögött, és szorosabban húzott magához. Türelmetlenül mélyítette el a csókot. Az érintése egyszerre volt mohó és gyengéd. Minden mozdulata jóleső fájdalomcsillapító volt számomra. Már nem érdekelt, hogy függővé válhatok tőle. Eathenben ott égett a tűz, ami ha nem így lett volna, talán sosem sikerült volna felolvasztania a Nathan halála után jéggé dermedt szívemet.