Tartalomjegyzék

Crime – 10 kriminovella

Modern kroki krimi?

Meglepetés Manilában

Kertvárosi kordon

Rejtély az írótáborban

Kisvárosi affér

Kutya egy eset

A könnyű lány halála

A gyakornok első ügye

Nyomok az iskolában

A szépségverseny

A céges buli

A szerzők elérhetőségei

Crime – 10 kriminovella

Impresszum

KNW kiadó, Budapest, 2023

www.knw.hu

Szerkesztette: Nádasi Krisztina

Szerzők: Bakács Gabriella, Hajdú László, Hargitai Andrea, Hegedűs Anikó, Nádasi Krisztina, Péterffy Alex, Tóth H. Auróra, Simon Ilona, Syposs Csilla, Üveges Szilvia, copyright 2023

Borító: Nádasi Krisztina

ISBN 9798223319177

Sztorilabor-sorozat 2.

Modern kroki krimi?

A kedves olvasó ebben a kötetben tíz kroki krimit, azaz nagyon rövid bűnügyi novellát olvashat tíz szerző tollából. Minden novellát öt író alkotott egy bizonyos módszertan szerint, és kifejezetten kérjük a kedves olvasót, hogy amikor már tudja, hogy ki halt meg, és úgy érzi, kapott néhány gyanúsítottat, gondolkodjon is el rajta, ki lehet a tettes!

Szerényen jelezzük, hogy egyikünk sem nyomozó, így ha a kedves olvasó bármilyen procedurális hibát lel bármely történetben, azt szívesen várjuk a krisz@knw.hu e-mail-címen. Ha pedig az olvasónak az írás iránt támad olthatatlan vágya, akkor csatlakozzon hozzánk, ugyanis hasonló novellákat a Sztorilabor keretei közt is írunk. Tagjaink közt akad, ki maga szórakoztatására ír, mások írásai irodalmi folyóiratokban vagy antológiákban, esetleg különálló kötetben jelennek meg. Senki nem lehet túl amatőr vagy túl profi a Sztorilaborhoz!

Még egy utolsó megjegyzés: a szerkesztő személyes kedvence a tizedik novella, ezért is került a végére.

A művekhez jó szórakozást kívánunk!

Meglepetés Manilában

(írta: Hargitai Andrea, Simon Ilona, Hegedűs Anikó, Üveges Szilvia és Nádasi Krisztina)

Steve-ről senki nem gondolta volna azt sem, hogy kettőig tud számolni, nemhogy azt, hogy az MI5-nek dolgozó fedett nyomozó. Gyakran utazott, egy hátizsákban elfért az egész élete, csak a laptopja volt igazán fontos számára. A magas, szőke, kék szemű, szakállas fehér férfi annyira átlagos volt, hogy még azzal együtt is eltűnt bármilyen tömegben, hogy a jobb lábára kicsit sántított.

Miután a gépe leszállt a legújabb küldetése helyszínén, Manilában, Steve egyből szerelme, Liz lakásához hajtatott. Bár Whatsappon tartották a kapcsolatot, az utóbbi pár napban Liz nem válaszolt az üzeneteire, és az aggasztotta.

Mrs. Smith, a bejárónő nyitott ajtót a csengetésre. Tétován tárta szét a karjait, amikor Steve Liz felől érdeklődött.

– Már két hete nem láttam – szólt zavartan, és már csukta is volna be az ajtót Steve előtt, hanem az bevágta a lábfejét az ajtórésbe, és benyomta az ajtószárnyat. Félretolta a megrettent öregasszonyt, és bement a lakásba.

– Mi van itt? – szakad ki belőle a kérdés, miután körbenézett. – Mi ez a felfordulás?

Mrs. Smith széttárta reszkető kezét, és sírós hangon csak annyit mondott:

– Nem én voltam.

– Hogy mi? – értetlenkedett Steve.

– És nem is a fiam – szipogott tovább az öregasszony.

Steve az öregasszonyra reccsent.

– Hol van Liz?

Mrs. Smith zavartan a hűtőláda felé mutatott.

TÍZ PERCCEL KÉSŐBB Steve felszólította, hogy hívja a helyszínre a fiát, majd értesítse a rendőrséget. Mindhárman a lakás előtt várakoztak, amikor a helyi erő megérkezett. A köpcös rendőrfőnök Rodriguezként mutatkozott be.

– Mit keres itt? – szegezte a kérdést Steve-nek.

– A barátnőm látogatására jöttem, napok óta nem értem el. Mrs Smith jelezte a bűntényt. Én az előszobában megálltam, és az ajtón kívül nem nyúltam semmihez. Mrs. Smith fia, Simon járt előttem a lakásban, és Mrs. Smith fedezte fel a holttestet... Az ujjlenyomatom itt lehet a lakásban, mert a múlt évben itt laktam egy hónapot. Ja, és a repülőm két órája landolt.

– Álljon félre. – Rodriguez benyitott a lakásba. Mintha otthon járna, rögtön a hűtőládához lépett. Felemelte a tetejét, majd parancsokat kiabálva munkatársaihoz fordult.

A felfordulásra kijött a szomszéd lakásból a pocakos José, de csak némán lábatlankodott; mindig is bálványozta Lizt. A helyszínelő fotós a szemét törölgetve indult ki a lakásból. Steve kérdőn fordult Mrs. Smith felé.

– Ez a fickó már járt Liznél, fotósorozatot készített róla. Carlos a neve.

– Milyen fotósorozatot? – csodálkozott Steve. – Nekem erről Liz semmit nem mondott.

– Fehérneműs képek voltak – felelte zavartan az öregasszony.

– Micsoda? Mit akart Liz ezekkel?

– Nem tudom. Talán magát akarta meglepni vele... Megörökíteni a fiatalságát, szépségét.

Steve a homlokát ráncolta. – Ez nem vall rá, annyira nem a stílusa... Egyáltalán hogy ismerte meg ezt a fickót?

– Ajánlották neki. A munkahelyen, egy kolléganője.

– És miért nem értesítette rögtön a rendőrséget, Mrs. Smith? Mire várt?

– A fiamnak már volt dolga a jarddal. Nem akartam, hogy újra gyanúba keveredjen.

– És mit gondolt, meddig lehet eltitkolni?

Az öregasszony zavartan elfordult.

Steve megdörzsölte az arcát. Nem volt szabad arra gondolnia, hogy Lizzel tervezte el az életét. Jobb lesz, ha...

– Steve Madison, letartóztatom – szólt ekkor Rodriguez.

Steve a fejét csóválta. – Nincs jogalapja. Az Egyesült Királyság 1976/VII/13-as rendelete alapján szüksége van...

– Jó, hagyja a süketelést, akkor is maga ölte meg, és...

– Én még a gépen voltam, amikor Liz meghalt. Most mondta a halottkém a pontos időpontot.