Vastagh Zoltán

Társadalmi struktúra
és állami redisztribúció

– részlet –

Készült a Politikatörténeti Alapítvány Társadalomelméleti Műhelyében
Kutatásvezető: Földes György
Megjelent a Politikatörténeti Alapítvány támogatásával

Az elektronikus verzió megjelenését a Magyar Kultúráért Alapítvány támogatta

© Vastagh Zoltán, 2017

Első kiadás, 2017
Elektronikus kiadás, 2022
ISBN 978 963 338 489 3

Napvilág Kiadó, Budapest
www.napvilagkiado.eu

© Minden jog fenntartva. Jelen könyvet vagy annak részleteit tilos reprodukálni, adatrendszerben tárolni, bármely formában vagy eszközzel – elektronikus, fényképészeti vagy más módon – a kiadó engedélye nélkül közölni.

Tartalom

Bevezetés

I. Állami redisztribúció a kapitalista piacgazdaságban

1. A liberális kapitalizmustól az államilag szabályozott kapitalizmusig

2. A nyugat-európai jóléti államok aranykora

3. A jóléti álom vége?

4. Magyarország visszatagozódása a szervezett globális kapitalizmusba

5. Társadalomszerkezeti kérdések a posztszocialista korszakban

II. A Társadalmi transzferek szerepe: az állam szociális funkciója

1. Jövedelmi egyenlőtlenségek, szegénység és a transzferjogosultságok rendszere

2. A magyar állam funkcionális kiadásai

3. Szociális kiadások és strukturális hatások

4. A társadalmi juttatások elosztása és strukturáló szerepe

5. Mérlegelés

III. A közszolgáltatások térbeli egyenlőtlenségei és a struktúra újratermelődési folyamata

1. A közszolgáltatások térbeli-társadalmi egyenlőtlenségei Magyarországon

2. Hozzáférési egyenlőtlenségek a szociális és egészségügyi alapellátásban

3. A közoktatás intézményi szerkezetének térbeli egyenlőtlenségei

4. A foglalkoztatási és mobilitási esélyegyenlőtlenségek újratermelődése

5. Mérlegelés

IV. A munkaerő-„piac” redisztributív szektora

1. Állami foglalkoztatás

2. Kereseti különbségek a köz- és a magánszférában

3. A köz- és a versenyszféra kereseti eltérésének gazdasági magyarázatai

4. A köz- és a versenyszféra kereseti eltérésének politikai magyarázatai

5. Mérlegelés

V. A Tőkés-piaci és állami-redisztributív struktúra

1. Az újraelosztás korlátai

2. Újraelosztás a politikai perpatvarban

3. Az antiszociális redisztribúció és a színlelt jóléti állam

4. Az állami-redisztributív struktúra

5. Tőkés-piaci és állami-redisztributív osztálypozíciók

6. Izomorf és heteromorf társadalmi struktúrák

Hivatkozott irodalom

Jegyzetek

Bevezetés*

* A szerző ezt a munkát az MTA Társadalomtudományi Kutatóközpont Gyerekesély-kutató Csoport munkatársaként készítette.

A 21. század eleji társadalmak alapvető egyenlőtlenségi viszonyainak értelmezéséhez sem a hazai, sem a nemzetközi szociológia nem rendelkezik olyan struktúramodellel, amely koherens elméleti keretet biztosítana a makroszintű gazdasági és politikai intézményrendszerek, illetve a mikroszinten értelmezhető egyéni életesélyek változásai közötti kölcsönös összefüggés magyarázatához, és amely egyúttal a mikroszinten mozgó empirikus kutatások számára is elfogadható részletességben lenne képes megragadni az anyagi természetű egyenlőtlenségek differenciáltságát.

A szociológia klasszikusai1 által elemzett társadalmi viszonyokhoz képest számos alapvető változás zajlott le a 20. század utolsó negyedéig, ezért az általuk kialakított keretrendszer ma már nyilvánvalóan nem alkalmazható egy az egyben. A fejlett nyugat-európai jóléti kapitalizmusok elemzéseinek alapján a legfőbb változásokként elsősorban a gazdaságszerkezet átalakulását, az ipari társadalomból a posztindusztriális társadalomba való átmenetet, a jóléti állam kialakulását, az osztályharc legitim pártpolitikai küzdelmekbe integrálódását és „domesztikálódását”, valamint a tudásátadás, illetve termelés társadalmi intézményesítését szokás kiemelni (vö.: Dahrendorf, 1959; Bell, 1976; Esping-Andersen, 1993b; Habermas, 1994b; Pakulski, 1993).

Az ezredfordulóhoz közeledve, illetve az azóta eltelt években ugyancsak jelentős változások szemtanúi lehettünk. A hidegháború vége és a gazdasági globalizáció előrehaladása (elsősorban a szolgáltatások, a tőke és a munkaerő szabad áramlása, a pénz- és tőkepiacok elszakadása a reálgazdaságtól, illetve a határok virtuálissá válása), a jóléti állam válsága, illetve az Európai Unió létrejötte sokak szerint olyan jelentős változásoknak tekinthetők, amelyek olyan új állapotot2 eredményeztek, hogy a klasszikus elméletek revíziója, illetve továbbfejlesztése nélkül már nem kaphatunk megfelelő válaszokat a mai társadalmi viszonyok legalapvetőbb kérdéseire sem.

A hidegháború végével és a „keleti blokk” nagy társadalmi kísérletének bukásával a kapitalista termelési módnak jelenleg világviszonylatban nincs igazán jelentős kihívója. A piacgazdaság globálissá válása elől szinte minden akadály elhárult. Ennek nyomán sokat beszélnek a nemzetállamok hatalmának gyengüléséről, a jóléti állam válságáról is. Emiatt nem tűnik tehát teljesen elképzelhetetlennek, hogy a „klasszikusok” ismét egyre aktuálisabbá válnak. Ugyanakkor a társadalmi struktúráról szóló klasszikus elméleteket az empirikus rétegződéskutatás eredményei felől sokszor megkérdőjelezték már. Ezek a kritikák – igencsak leegyszerűsítve – nagyjából úgy foglalhatók össze, hogy megszűnt a kapcsolat a hatalmi-gazdasági meghatározottságokból fakadó egyenlőtlenségek és az egyéni cselekvési minták, értékítéletek, politikai állásfoglalások között. Ennek további folyománya a korábban identitásképzőként, érték- és normaadóként – akár közösségként – funkcionáló társadalmi nagycsoportok felbomlása, amelyek helyét sokak szerint vagy szabadon választott szociokulturális hasonlóságok – például fogyasztás, szubkultúra, vallás, élmények, élethelyzetek stb. – alapján szerveződő csoportok veszik át, vagy az egyén individuumként magára marad a társadalmi rendszer személytelen intézményi környezetében3 (vö. Beck, 2003; Schulze, 2000; Hradil, 2010; Berger, 2006). Azt gondolom azonban, hogy nem ezek a kérdések jelentik azokat a valódi kihívásokat, amelyeknek akár a klasszikus, akár az új struktúraelméleteknek meg kell felelniük, hiszen ezek a bírálatok nem az alapokat, vagyis a termelés és elosztás kérdéseit veszik célba. Nem azt állítják, hogy nincsenek – vagy nem lehetnek – objektív gazdasági és hatalmi egyenlőtlenségek, csak azt, hogy ezek már nem osztják meg a társadalom tagjait, illetve nem ezek hozzák létre közöttük az alapvető életmódbeli, gondolkodásbeli eltéréseket. Ez utóbbiak persze fontos és érdekes kérdések, de a társadalmi struktúra elméletének szempontjából nem perdöntők.4

Az igazán lényeges kérdés az, hogy rá tudunk-e mutatni azokra a legfontosabb társadalmilag létrehozott intézményekre és intézményesített mechanizmusokra, amelyek a társadalmi össztermékből való részesedést meghatározzák, továbbá hogy fel tudjuk-e mérni, hogy ezek a mechanizmusok milyen mértékű egyenlőtlenségekhez vezetnek, és milyen potenciális elosztási konfliktusok forrásai lehetnek. Hiszen hiába mondhatjuk adott történelmi pillanatban, hogy egy adott társadalomban az életesélyeket és a szabad választást a hatalmi és gazdasági egyenlőtlenségek nem vagy csak kevéssé határozzák meg, mert a hatalmi-gazdasági összefüggések-mechanizmusok mindig ott vannak a háttérben, és az ezek közötti egyensúly nem a társadalmi rendszerek alaptermészete, hanem csak egy társadalmi egyeztetések, illetve konfliktusok során kialakítható – és ezért mindig törékeny – sajátos állapot.

Véleményem szerint a ma rendelkezésre álló struktúramodellek legnagyobb hiányossága, hogy nem kezelik az államot önálló struktúraképző intézményként.5 Mind a nemzetközi, mind a hazai empirikus modellekben elhanyagolják ezt a kérdést, és így sem Erikson és Goldthorpe (1996[1992]), sem Eric Olin Wright (1997[1989]) modelljeiben nem szerepel az állam társadalmi struktúrára gyakorolt hatása, de az újabb hazai modellekből is hiányzik ez a szempont (vö. Ferge, 2002, 2006; Huszár, 2013; Szalai, 2001; Bukodi–Záhonyi, 2004; Bukodi–Altorjai–Tallér, 2005; Kolosi–Róbert, 2004). Pedig a társadalmi struktúrával foglalkozó elméletek között szép számmal találunk példát arra, hogy a szervezett kapitalizmus (vö. Habermas, 1994b) vagy a jóléti rezsimek (vö. Esping-Andersen, 1993) összefüggésében hangsúlyosan jelenik meg az államnak mint önálló struktúraképző intézménynek a szerepe. Ezek az elméletek arra is felhívják a figyelmet, hogy a gazdasági átalakulások is meglehetősen nagy részben éppen az állam szerepének átalakulásával –, illetve a róla alkotott szerepfelfogások változásaival – függenek össze.

E könyv célja ezért, hogy a politikai és gazdasági viszonyokból kiindulva kövesse nyomon az elosztás és újraelosztás által a társadalom tagjai között létrehozott és társadalmilag intézményesített egyenlőtlenségeket,6 ezáltal pedig újra felvesse a magyarországi társadalmi viszonyok magyarázatában a társadalmi struktúra és az állami újraelosztás közötti összefüggések kérdését, de immáron nem az államszocialista, hanem a globális piacgazdaság keretei között.

A társadalmi struktúra általam használt fogalma sok tekintetben megegyezik a Kolosi Tamás által megfogalmazott definícióval (Kolosi, 1973, 1981, 1982, 1984a, 1984b), vagyis egy olyan elemzési szintet képvisel, ahol az „objektív társadalmi pozíciók” megragadására helyezzük a hangsúlyt, vagyis arra az analitikus szintre, amelyen a makroszintű összefüggések – intézmények és mechanizmusok – alapján próbáljuk megtalálni a társadalom egyes tagjai közötti hatalmi és gazdasági egyenlőtlenségek legmarkánsabb választóvonalait. Ilyen értelemben az objektív társadalmi pozíciók az elemzésnek ezen a szintjén először nem mint magyarázó, hanem mint függő7 változók jelennek meg, amelyek történelmileg formálódnak a társadalmi intézmények és a politikai küzdelmek eredményeképpen.

Itt tehát egyáltalán nem beszél(het)ünk szociokulturális vagy politikai értelemben vett osztályokról, és ha az elemzésből esetleg adódnak vagy kialakíthatók is bizonyos kategóriák, azok is legfeljebb csak mint „osztályhelyzetek” értelmezhetők, amelyek a társadalmi cselekvők számára az elméletileg lehetséges döntések vagy cselekvések körét kijelölik. Bár a hazai szociológiai hagyományban nagy múltja van az elosztási kérésekben a strukturális megközelítésnek (Szelényi, 1980; Manchin–Szelényi, 1986), de a 21. századi magyarországi társadalmi egyenlőtlenségek elemzésében a redisztribúció és a piac szerepének analitikus elválasztásán alapuló mérlegelés háttérbe szorult.

Nem véletlen a hivatkozás a hazai hagyományra, hiszen az államszocializmus társadalmi-gazdasági struktúrájáról szóló korábbi modellek, így a „kettős háromszög” (Szelényi, 1980; Manchin–Szelényi, 1986) és az „L-modell” (Kolosi, 1982) is a piac és a redisztribúció Polányi Károly által alkalmazott megkülönböztetésén alapult (Polányi, 1976, 2004), és mindkettőben a makroszintű intézményi összefüggések, a termelési és elosztási mechanizmusok vizsgálata állt a középpontban.

Ez a két, egymáshoz nagyon sokban hasonlító struktúraleírás a rendszerváltozás és a keleti blokk összeomlása után azonban „elfelejtődött”, mintha a kelet-európai államszocialista rendszerek összeomlásával hirtelen ez az elméleti-fogalmi leírás is okafogyottá vált volna. Azt gondolom, hogy ez egyáltalán nincs így. Persze a kapitalista gazdasági, illetve a demokratikus politikai rendszerre való áttéréssel megváltoztak a konkrét társadalmi-gazdasági viszonyok, de a ’80-as években alkalmazott szemléletmód véleményem szerint nemcsak a mai magyar, hanem általában a modern társadalmak strukturális viszonyainak elemzéséhez is nagyszerű szempontokat kínál.

Azt gondolom tehát, hogy a mai magyar társadalom strukturális viszonyainak elemzéséhez is érdemes feleleveníteni az 1970-es, 1980-as évek hazai szociológiai kutatásainak eredményeit. Azt azonban nem állítom, hogy ezt kritika nélkül megtehetjük.

Több ok miatt is úgy gondolom, hogy felül kell vizsgálnunk, illetve ki kell egészítenünk mind a Kolosi Tamás, mind pedig a Szelényi Iván és Manchin Róbert által alkotott értelmezést. Az egyik ok, hogy mindkét modell a termelés szférájából indul ki,8 és bár természetesen mindkettőben foglalkoznak az elosztási kérdésekkel is, végül következtetéseiknél mégis csak a termelési oldal mechanizmusait veszik figyelembe. Egy másik ok – és ez inkább Szelényiék modelljére igaz –, hogy érvelésükben végső soron a gazdasági integrációs mechanizmusok immanens működési logikájából (vö. Ferge, 1986) próbálták magyarázni az egyenlőtlen strukturális viszonyokat, és túlzottan háttérbe szorították a politikai hatalom kérdését. Végül a harmadik ok, hogy – bár ez csak a konkrét viszonyok értelmezését és nem a fogalmi apparátust érinti – a mai magyar struktúrát meghatározó intézmények és mechanizmusok a legtöbb tekintetben már nem a szovjet9 társadalomfejlődés történeti lenyomatait hordozzák magukon, hanem a globális tőkés gazdaságba, illetve az Európai Unióba való (re)-integráció határozza már meg elsősorban azt a keretet, amelyben értelmezésünknek mozognia kell.

Magyarországon a rendszerváltás után nem született túl sok strukturális elemzés – és ha mégis (lásd Ferge, 2002, 2006, 2010; Szalai, 2001; Szelényi, 1995; Szelényi–Eyal–Townsley, 1996a, 1996b), akkor azokban az állam szerepének vizsgálata kikerült az érdeklődés középpontjából. Ennek érthető indoka, hogy egyrészt itthon és Kelet-Európa más rendszerváltó országaiban a rendszerváltozással új strukturális berendezkedés kezdett kialakulni, aminek újszerűsége lekötötte a kutatók figyelmét, másrészt Nyugat-Európában is a jóléti állam válságáról és leáldozásáról szóló híradások (Gilbert, 2002; Sunesson et al., 1998; Glennerster, 1999; Loftager, 1998; Ladányi–Szelényi, 1996; Ferge, 1996) azt az benyomást keltették, hogy ma a piac és a tőke lényegében korlátok nélkül alakíthatja a társadalmak strukturális viszonyait.10 Az újabb szempontok vizsgálatának igényét kiegészíti, illetve kiegészítette a piaci viszonyok globalizálódása – ennek kapcsán pedig a globális gazdasági függőségi rendszerek felerősödésének észlelése (Böröcz, 1992; Éber–Gagyi, 2014) és az európai integráció felgyorsulása (Balázs, 2011), ami az államok strukturális szerepének mérlegelését megint csak háttérbe szoríthatta.

Mindezek mellett azonban sajátos tudománytörténeti okai is vannak annak, hogy Magyarországon a „klasszikus” értelemben vett struktúrakutatás lényegében mintegy két évtizedre eltűnt a szociológiai gondolkodásból. Ez a sajátos ok az, hogy az államszocialista Magyarország a társadalom osztályszerkezetét feszegető kritikus elméleteket – amelyek az 1970-es évek elején jelentek meg – a hatalom hamar elfojtotta, elnémította, „és újra kötelezővé tette a sztálini marxizmus osztálykoncepcióját. E fordulat eredményeként a hetvenes évek közepétől a szociológia visszamenekült a pozitivista rétegződéskutatás védősáncai mögé”. (Éber–Gagyi, 2014: 171.) Mivel a magyar szociológia ideológiai okokból lényegében már az 1980-as években kidobta az ablakon az „osztályelemzést” mint a társadalmi mozgások, folyamatok, egyenlőtlenségek magyarázatára szolgáló modellt, ezért nem csoda, hogy a rendszerváltás után sem sietett visszavenni eszköztárába (Éber–Gagyi, 2014: 171.; Éber, 2015: 126–127.).

Vajon nem volt-e elhamarkodott megválni a Polányi-féle integrációs sémákra alapozott struktúramodellektől? A rendszerváltás és a globális – illetve európai – gazdasági rendszerbe való visszatérés után valóban kizárólag az ebben elfoglalt félperiferiális pozíciónk, a piac, a tőke logikája, a gazdasági korlátok, a fiskális és monetáris keretek és az adósságállomány határozná meg a magyar társadalom struktúráját? Valóban annyira lecsökkent volna az állami beavatkozás mozgástere Magyarországon – akár a korábbi államszocializmus, akár a jóléti állam aranykorának nyugati tapasztalataihoz képest –, hogy ma már nem képes érdemben módosítani a társadalom strukturális viszonyait? Ennek a feltételezésnek ellentmondani látszik mind a jóléti állam történetéről és jellegzetességeiről felhalmozott szociológiai, mind a kapitalizmus változatairól szóló gazdaságtani irodalom, amelyek szerint a kapitalista piacgazdaságok között éppen az állami szerepfelfogások jellegzetes különbségei hozzák létre az eltérések jelentős hányadát. Ezek az elemzések abba az irányba mutatnak, hogy a különböző országok gazdasági rendszerét jellemző sajátosságok kialakításában az állami szerepvállalás mértéke és jellege kiemelten fontos alakító tényezőt jelenthet.

Bár jogos lehet az a megállapítás, hogy az elmúlt három-négy évtized során a kapitalizmusnak elkötelezett államok gazdasági folyamatok feletti ellenőrzése jelentősen csökkent, ugyanakkor az is joggal feltételezhető, hogy az államoknak még így is, még ma is jelentős a mozgástere társadalmuk belső társadalmi-gazdasági struktúrájának alakításában. Itt azokra a kutatási eredményekre gondolhatunk, amelyek szerint részben éppen ez a mozgástér teszi lehetővé, hogy a kapitalizmusnak különböző változatai jöjjenek létre akár a globális gazdaság centrumországaiban (Hall–Soskice, 2001; Estevez-Abe–Iversen–Soskice, 2001), akár a perifériákon,11 a kelet-európai (poszt-államszocialista) kapitalizmusok között (vö.: Greskovits–Bohle, 2007; Bohle–Greskovits, 2008). Ebből pedig véleményem szerint az is következik, hogy az állam szerepének definiálásáért zajló belpolitikai küzdelmek – a demokratikus politikai, illetve kapitalista gazdasági keretek elfogadása mellett – még ma is lényegesek a társadalmi struktúra és jövedelmi egyenlőtlenségek12 alakulásának szempontjából.

Ebben a könyvben tehát amellett próbálok érveket felsorakoztatni, hogy az állam szerepének strukturális vonatkozásait – legalábbis Magyarországon és az európai államok többségében – túlságosan is alulértékeli a szociológia, hiszen még ha adottnak is vesszük a kapitalista gazdasági, illetve a demokratikus politikai berendezkedést, az állami szabályozás és újraelosztás akkor is képes lehet – és képes is – a tőkés piacgazdaság mechanizmusai által formálódó egyenlőtlenségek és a társadalmi struktúra érdemi módosítására. Ebből véleményem szerint az következik, hogy érdemes visszatérni a társadalmi struktúra Polányi-féle integrációs sémák segítségével való elemzéséhez, és ennek során a gazdasági mechanizmusok vizsgálata mellett legalább akkora teret kell szentelnünk a politikai rendszer működéséből adódó összefüggéseknek is. Így a termelési folyamatoktól független, azokból nem levezethető fogyasztási és elosztási kérdések is megmagyarázhatók lehetnek. Ez a gyakorlatban nem jelent mást, mint hogy redisztribúció helyett államról, piac helyett tőkéről beszélünk. Ez azzal a fontos következménnyel is jár, hogy minden pillanatban világossá tesszük:

„Strukturális szempontból (…) nem a piac, mint legfontosabb társadalomszervező intézmény a kulcskérdés, hanem a piacgazdaság létét lehetővé tévő jogok és viszonyok, különösen a magántulajdonhoz és a szabad szerződéshez való jog, illetve az ezen az alapon kialakuló tulajdoni és munkaerő-piaci viszonyok” (Ferge, 2006: 486.).

A társadalmi struktúra általam használt fogalma tehát – elfogadva Kolosi Tamás megfogalmazását – „egy társadalom működését, a társadalmi viszonyok újratermelődési módját, egy társadalom integrációs sémáját jelenti”13 (Kolosi, 1987: 43.). Eszerint nem maguk az egyéni cselekvők, hanem sokkal inkább a makroszintű összefüggések, vagyis a társadalmi intézmények és mechanizmusok által létrejövő differenciált pozíciók határozzák meg a legnagyobb mértékben a társadalom egyes tagjai között húzódó gazdasági – és persze általában is a hatalmi – egyenlőtlenségek legmarkánsabb választóvonalait. Az itt használt értelmében tehát a társadalmi struktúra azokat a társadalmilag létrehozott intézményeket és intézményesített mechanizmusokat jelenti, amelyek a társadalmilag termelt javakból és szolgáltatásokból való egyenlőtlen részesedést leginkább meghatározzák.14 Az állam, illetve az állami redisztribúció ebben a felfogásban a tőkés piachoz hasonlítható intézményrendszerként, illetve integrációs sémaként tűnik fel, amely fontos szerepet játszik a társadalmi össztermék eloszlásának meghatározásában.

Az „állam” persze maga is történetileg formálódó társadalmi intézmény, azonban éppen ebből következik, hogy az állam és a magángazdaság, vagy másként, a modern központi redisztribúció és a piac közötti viszonyok elemzése mindig tartogathat a tudományos elemzés számára újdonságokat.

Egy másik kérdés, amit talán érdemes elöljáróban tisztázni, az, hogy a következőkben miért államról beszélek, és nem politikáról, kormányzatról vagy elitekről. Az egyik indok, hogy a történelmi tapasztalatok, illetve a mai világgazdasági és politikai állapotok alapján is úgy tűnik, hogy a kapitalizmus és a demokrácia nem elválaszthatatlanok egymástól; lehetséges demokrácia kapitalizmus nélkül és kapitalizmus demokrácia nélkül. De ahogy azt a mai és a történelmi példák – továbbá Weber (2010) és Habermas (1971, 1994a, 1994b) elemzései – szintén megmutatják: a modern kapitalizmus nem lehetséges állam nélkül, pontosabban bizonyos olyan funkciók/állapotok nélkül, amelyeket az állam fizikai kényszer feletti monopóliuma tesz egyáltalán lehetővé; ilyen a közrend, a biztonság és a „racionális” (kiszámítható) jogrend. Amennyiben nincs szó a kapitalista gazdasági rendszer fölszámolásának forradalmi igényéről, abban az esetben az éppen regnáló politikai pártok és kormányok kezét nagymértékben kötik az elődök által létrehozott intézményi struktúrák és a nemzetközi politikai és gazdasági intézményrendszerek is. A másik indok, hogy nem politikáról vagy elitekről beszélek, az az, hogy előtérbe kerülhessenek a politikai küzdelmek következményeit elszenvedő, politikailag passzív tömegek is, akik számára a társadalmi struktúra és annak intézményei csak mint készen kapott, megváltoztathatatlan környezet jelenik meg. Mert az állam nemcsak jog és hatalom elvont fogalma, hanem szervezet is, olyan bürokratikus gépezet, amelyet valódi emberek alkotnak, akiket nagyon sajátos hierarchikus viszonyok kapcsolnak össze egyetlen egésszé, akiknek megélhetése ettől a szervezettől függ, és akiknek bizonyos esetekben ez a szervezet szolgál vagy parancsol. Amikor politikai hatalom és politikai küzdelmek helyett „államról” beszélek, akkor tehát azt is hangsúlyozni kívánom, hogy a jövedelmi egyenlőtlenségek és a társadalmi struktúra elemzésekor érdemes lehet tágítani a vizsgálódás körét, és olyan praktikusabb megfontolásokat (például kórházak, iskolák, rendőrök, tűzoltók, katonák, ápolók stb. sajátos helyzetét) is figyelembe venni, amelyek a társadalom működésének a politikai berendezkedéstől viszonylag független állandóságát biztosítják.

A magyar társadalom strukturális viszonyait természetesen ugyanúgy, mint minden olyan országét, amely integráns része a globális tőkés piacgazdaságnak, elsősorban a magántulajdon és a piaci elosztás logikája határozza meg. Ebben a tekintetben egyetértek Ferge Zsuzsa és Szalai Erzsébet struktúraelemzéseivel, illetve leírásaival, főként ha a kettőt egymás kiegészítéseként vesszük figyelembe. Azonban úgy vélem, hogy ezek mellett és ezektől relatíve függetlenül, az állami redisztribúció is kialakít egy sajátos mechanizmusokkal és osztályhelyzetekkel jellemezhető struktúrát. Ez utóbbit feltételezésem szerint nem a magántulajdon és a piac törvényszerűségei alakítják, hanem berögzült, illetve kodifikált társadalmi normák és a politika. Emiatt azt gondolom, hogy a társadalmi struktúra értelmezésekor is vissza kell térni ahhoz a Polányi Károlyig visszavezető hagyományhoz, amely nem szűkíti le elméletileg a redisztribúciót pusztán a jóléti újraelosztásra – legyen az pénzbeli vagy természetbeni –, hanem az államot komplex intézményrendszerként felfogva, az állami foglalkoztatást és állami szolgáltatások rendszerét is újra annak integráns részeként értelmezi és kezeli. Véleményem szerint csak így lehet megalapozott kritika tárgyává tenni az újraelosztási mechanizmusokat és az azokat alátámasztó, legitimáló elveket, amelyek piactól függetlenül alakítják az állampolgárok életfeltételeit, akár hasonló eredménnyel járnak, mint a piaci elosztás, akár attól eltérő megosztottságokhoz vezetnek. A következőkben ezért egyszerre próbálom figyelembe venni az államszocializmusról, a nyugati jóléti kapitalizmusról, a kapitalizmus változatairól és a világrendszerről szóló elméletekből fakadó következtetéseket, és ezeket kiegészítve a rendszerváltás utáni magyar társadalomról szóló empirikus adatokkal, megkísérlem felvázolni e Komp-ország társadalmi struktúrájának olyan modelljét, amely segítségével talán még élesebben kirajzolódnak az e társadalom tagjainak életét meghatározó ellentmondásos politikai-gazdasági viszonyok.

Hivatkozott irodalom

Ábrahám Árpád–Kertesi Gábor (1996): A munkanélküliség regionális egyenlőtlenségei Magyarországon 1990 és 1995 között: A foglalkoztatási diszkrimináció és az emberi tőke változó szerepe. Közgazdasági Szemle, 43. évf. 7–8. 653–681.

ÁFSZ (2011): Munkaerőpiaci helyzetkép a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat adatai alapján 2010. Budapest, Foglalkoztatási Hivatal

Altwicker–Hámori Szilvia–Lovász Anna (2013): A köz- és a magánszféra kereseti különbségei Magyarországon, 2002–2008: Javíthat-e hosszú távon a közalkalmazottak relatív helyzetén egy 50 százalékos béremelés? Közgazdasági Szemle, LX. évf., 2013. május, 500–522.

Andorka Rudolf–Simkus Albert (1983): Az iskolai végzettség és a szülői család társadalmi helyzete. Statisztikai Szemle, 61. évf., 592–611.

Antal László (2000): A Bokros-csomag. Beszélő, Vol. 5. No. 6. 82–91.

Arrighi, Giovanni (1990): The Developmentalist Illusion. In: Semiperipheral States in the World-Economy (ed. Martin, William G.). Greenwood Press, 11–42.

Bakó Tamás–Lakatos Judit (2015): A magyarországi munkaerőpiac 2014-ben. In: Munkaerőpiaci tükör 2014 (szerk. Fazekas K.–Varga J.). Budapest, MTA KRTK

Balázs Péter (2011): Magyarország és Európa. Budapest, Napvilág Kiadó

Bartus Tamás (2012): Területi különbségek és ingázás. In: Nyugdíj, segély, közmunka – A magyar foglalkoztatáspolitika két évtizede, 1990–2010 (szerk. Fazekas K.–Scharle Á.). Budapest, Budapest Intézet – Országos Foglalkoztatási Közalapítvány

Bass László–Darvas Ágnes–Farkas Zsombor–Ferge Zsuzsa (2008): A gyermekszegénység elleni küzdelem állása 2008-ban. In: Stratégiai kutatások 2007–2008. Kutatási jelentések. Budapest, MEH–MTA, 7–35.

Bass László–Darvas Ágnes (2012): Gyermekes családok Magyarország válságövezeteiben, 2009–2011. In: Civil jelentés a gyerekesélyekről, 2011 (szerk. Ferge Zs.–Darvas Á.). Budapest, Gyerekesély Közhasznú Egyesület

Bass László (2014): Gyerekes családok Magyarország válságövezeteiben, 2011–2013. In: Civil jelentés a gyerekesélyekről, 2012–2013 (szerk. Ferge Zs.–Darvas Á.). Budapest, Gyerekesély Közhasznú Egyesület

Beblavy, Miroslav (2008): New welfare state models based on the new member states’ experience? Brussels, Centre for European Policy Studies

Beck, Ulrich (1997): Túl renden és osztályon? In: A társadalmi rétegződés komponensei (szerk. Angelusz Róbert). Budapest, Új Mandátum

Beck, Ulrich (2003): A kockázat-társadalom: Út egy másik modernitásba. Budapest, Századvég

Bell, Daniel (1973): The Coming of Post-Industrial Society. New York, Basic Books

Berger Viktor (2006): Konstruktivista és bourdieu-i megközelítések vonzásában: Gerhard Schulze cselekvés- és tudásszociológiai modellje. In: Kötő-jelek 2006 (szerk. Némedi Dénes–Szabari Vera). Budapest, Eötvös Loránd Tudományegyetem Szociológiai Doktori Iskola, 31–52.

Berki Erzsébet (2014): A bérmeghatározás és érdekegyeztetés sajátosságai a közszférában. In: Munkaerőpiaci tükör, 2013 (szerk: Fazekas K.–Neumann L.). Budapest, MTA KRTK, 125–137.

Boda Zsolt–Scheiring Gábor (2010): A közszolgáltatások politikai értelmezéséről. Politikatudományi Szemle XIX. 3. 45–64.

Bódi Ferenc–Fekete Attila (2008): Iskolák és óvodák elhelyezkedése és bezárása napjainkban. In: Helyi szociális ellátórendszer (szerk.: Bódi Ferenc). Budapest, MTA PTI, 71–90.

Bohle, Dorothee–Greskovits Béla (2007): The State, Internationalization, and Capitalist Diversity in Eastern Europe. In: Competition & Change, 2. 89–115.

Bohle, Dorothee–Greskovits Béla (2008): Állam, nemzetköziesedés és a kapitalizmus változatai Kelet-Európában. In: Fordulat, 1. 8–36.

Bourdieu, Pierre (1978): Rekonverziós stratégiák. In: A társadalmi egyenlőtlenségek újratermelődése (szerk.: Ferge Zsuzsa). Budapest, Gondolat

Böröcz József (1992): Kettős függőség és tulajdonvákuum. Társadalmi átalakulás az államszocialista félperiférián. Szociológiai Szemle 2(3). 3–20.

Bruder Emese (2014): A dolgozó szegények vizsgálata egy új szegénységszámítási módszer alapján az Európai Unióban. Gödöllő, Szent István Egyetem, Doktori (PhD) értekezés.

Bugarszky Zsolt (2004): A szociális szolgáltatások újjászületése Magyarországon. Esély, 4. 100–110.

Bukodi Erzsébet–Altorjai Szilvia–Tallér András (2005): A társadalmi rétegződés aspektusai, Budapest, KSH

Bukodi Erzsébet–Záhonyi Márta (2004): A társadalom rétegződése. Népszámlálás 16., Budapest, KSH

Clark, Terry Nichols–Lipset, Seymour Martin (1991): ’Are Social Classes Dying?’ International Sociology 6 (4). 397–410

Csapó Benő (2002): Az osztályok közötti különbség és a pedagógiai hozzáadott érték. In: Az iskolai műveltség (szerk. Csapó B.). Budapest, Osiris, 269–297.

Csapó Benő–Fejes József Balázs–Kinyó László–Tóth Edit (2014): Az iskolai teljesítmények alakulása Magyarországon nemzetközi összehasonlításban. In: Társadalmi Riport 2014 (szerk. Kolosi Tamás–Tóth István György). Budapest, Tárki, 110–136.

Csapó Benő–Molnár Gyöngyvér–Kinyó László (2009): A magyar oktatási rendszer szelektivitása a nemzetközi összehasonlító vizsgálatok eredményeinek tükrében. Iskolakultúra, 3–4. 3–13.

Cseres–Gergely Zsombor–Scharle Ágota (2009): A magyarországi munkapiac 2008-ban. In: Munkaerőpiaci Tükör 2009 (szerk. Fazekas K.–Lovász A.–Telegdy Á.). Budapest, MTA KTI – OFA

Csigó Péter (2016): ’89 mint társadalmi csapda. In: Holtpont: Társadalomkritikai tanulmányok Magyarország elmúlt 25 évéről (szerk. Földes Gy.–Antal A.). Budapest, Napvilág Kiadó

Csillag István (2009): Van-e visszaút? A gazdasági növekedés tényezőit felemésztő koraszülött jóléti állam. Közgazdasági Szemle, LVI. július–augusztus, 648–672.

Dahl, Espen–Dropping, Jon Anders (2001): The Norwegian Work Approach in the 1990s: Rhetoric and Reform. In: Activating the Unemployed: A Comparative Appraisal of Work-Oriented Policies (eds. Gilbert, N.–VanVoorhis, R.). New Brunswik–London, Transaction Publishers

Dahrendorf, Ralf (1959): Class and class conflict in industrial society. Stanford University Press

Darvas Ágnes–Farkas Zsombor–Győri Péter–Kósa Eszter–Mózer Péter–Zolnay János (2013): A szociálpolitika egyes területeire vonatkozó szakpolitikai javaslatok. Esély, 6.

Darvas Ágnes–Mózer Péter (2004): Kit támogassunk? Esély, 6.

Darvas Ágnes (2014): Gyerekesélyeket javító szolgáltatások. In: Civil jelentés a gyerekesélyekről, 2012–2013 (szerk. Ferge Zs.–Darvas Á.). Budapest, Gyerekesély Közhasznú Egyesület

Duman, Anil–Scharle Ágota (2011): Fiscal pressures and a rising resentment against the (idle) poor. In: Regulating the Risk of Unemployment: National Adaptations to Post-Industrial Labour Markets in Europe (eds. Clasen J.–Clegg D.). Oxford University Press, 232–255.

Dupcsik Csaba–Szabari Vera (2015): Elméleti bevezető az Integrációs és dezintegrációs folyamatok a magyar társadalomban című OTKA kutatáshoz. Szocio.hu, 3.

Dustman, Christian– Soest, Arthur van (1997): Wage Structures in the Private and Public Sectors in West Germany. Fiscal Studies, 18 (3), 225–247.

Eardley, Tony (1997): New Relations of Welfare in the Contracting State: The Marketisation of Services for the Unemployed in Australia. New South Wales, University of New South Wales, Social Policy Research Center Discussion (Paper 79.)

Earle, John S.–Álmos Telegdy–Gábor Antal (2012): FDI and Wages: Evidence from Firm-Level and Linked Employer-Employee Data in Hungary, 1986–2008. Budapest, Working Papers on the Labour Market, BWP, 9.

Éber Márk Áron (2014): A centrum hitele – A magyar állam külső eladósodásának történetéről, Fordulat, (6.) 21., 64–86.

Éber Márk Áron (2015): Osztályszerkezet Magyarországon: A világrendszer-elemzés perspektívájából. Replika, (26.) 92–93., 119–140.

Éber Márk Áron–Gagyi Ágnes (2014): Osztály és társadalomszerkezet a magyar szociológiában, Fordulat, (6.) 21. 170–191.

Éber Márk Áron–Gagyi Ágnes–Gerőcs Tamás–Jelinek Csaba–Pinkasz András (2014): 1989: Szempontok a Rendszerváltás Politikai Gazdaságtanához. In: Fordulat, 6. 21.

Edelényi Márk–Neumann László (2014): A bérmeghatározási rendszerek változása a válság hatására az Európai Unióban. In: Munkaerőpiaci Tükör 2013 (szerk. Fazekas K.–Neumann L.). Budapest, MTA KRTK – Országos Foglalkoztatási Közhasznú Nonprofit Kft., 145–156.

Ékes Ildikó (2001): Kereseti arányok, aránytalanságok. Közgazdasági Szemle, XLVIII. évf., április, 338–351.

Elek Péter–Szabó Péter András (2013): A közszférából történő munkaerő-kiáramlás elemzése Magyarországon. Budapest, MTA KRTK Közgazdaságtudományi Intézet – BCE Emberi Erőforrások Tanszék (Budapesti Munkagazdasági Füzetek, BWP – 5.

Erikson, Robert–Goldthorpe, John Harry (1996): A kutatás elméleti alapja, adatai és stratégiája. In: Társadalmi rétegződés (szerk.: Andorka R.–Hradil, S.–Peschar, J. S.). Budapest, Aula, 11–25.

Esping-Andersen, Gøsta (1990): The Three Worlds of Welfare Capitalism. Cambridge, Polity Press & Princeton, Princeton University Press

Esping-Andersen, Gøsta (1993): Postindustrial Class Structures: An Analitical Framework. In: Changing Classes: Stratification and Mobility in Post-industrial societies (ed. Esping-Andersen, Gøsta). London, Sage

Esping-Andersen, Gøsta (1996): Welfare states in Transition: National Adaptations in Global Economies. London, SAGE

Estevez-Abe, Margarita–Iversen, Torben–Soskice, David (2001): Social protection and the formation of skills: A reinterpretation of the welfare state. In: Varieties of capitalism: The institutional foundations of comparative advantage (eds. Hall, P. A.–Soskice, D.). Oxford, Oxford University Press, 145–183.

EUROSTAT (2014): Living Conditions in Europe. Luxembourg, Publications Office of the European Union

Evers, Adalbert–Svetlik, Ivan (eds.) (1993): Balancing Pluralism: New Welfare Mixes in Care for the Elderly, Avebury/European Centre Vienna, Aldershot

Eyal, Gil–Szelényi Iván–Townsley, Eleanor (1998): Making Capitalism without Capitalists: Class formation and Elite Struggles in Post-Communist Central Europe. London, Verso

Fáber Ágoston (2007): Az osztályelméletek tündöklése és bukása? Szociológiai Szemle, 3–4, 175–182.

Faluvégi Albert–Fazekas Károly–Nemes-Nagy József–Németh Nándor (szerk.) (2005): A hely és a fej. Munkapiac és regionalitás Magyarországon. Budapest, MTA Közgazdaságtudományi Intézet (KTI Könyvek 6. sz.)

Farkas Zsombor (2012): A magyarországi gyermekek és gyermekes családok helyzetét jellemző indikátorok, 2006–2010. In: Civil jelentés a gyerekesélyekről, 2011 (szerk. Ferge Zs.–Darvas Á.), Budapest, Gyerekesély Közhasznú Egyesület

Farkas Zsombor–Kósa Eszter (2014): Szociális munka szegény közösségekben: A TÁMOP 5.1.3-as program tapasztalatai. In: Civil jelentés a gyerekesélyekről, 2012–2013 (szerk. Ferge Zs.–Darvas Á.). Budapest, GYERE. gyere.net

Fazekas Károly (2000): A külföldi működőtőke-beáramlás hatása a munkaerőpiac regionális különbségeire Magyarországon. Magyar Tudományos Akadémia Közgazdaságtudományi Kutatóközpont, Munkaerőpiaci Kutatások Műhelye–Budapesti Közgazdaságtudományi és Államigazgatási Egyetem Emberi Erőforrások Tanszék (Budapesti Munkagazdaságtani Füzetek, 5.)

Fejes József Balázs (2013): Miért van szükség deszegregációra? In: A szegedi és hódmezővásárhelyi deszegregációt támogató Hallgatói Mentorprogram. Öt év tapasztalatai (szerk. Fejes J. B.–Szűcs N.), Szeged, Belvedere Meridionale, 15–35.

Ferge Zsuzsa (1969): Társadalmunk rétegződése. Budapest, KJK

Ferge Zsuzsa (1972): A társadalmi struktúra és az iskolarendszer közötti néhány összefüggés. Szociológia, 1. 10–35.

Ferge Zsuzsa (1986): Zsörtölődő megjegyzések Szelényi Iván és Manchin Róbert tanulmányához. Medvetánc, 2–3. 113–126.

Ferge Zsuzsa (1991): Társadalmi struktúra és szociálpolitika. Esély, 2. 3–18.

Ferge Zsuzsa (2000 [1991]): Társadalmi struktúra és szociálpolitika: Feltevések 1991 elején a szociálpolitikát alakító társadalmi erőviszonyokról. In: A társadalmi kohézió erősítése (szerk. Tausz K.), Budapest, Új Mandátum, 54–67.

Ferge Zsuzsa (2000a): Elszabaduló egyenlőtlenségek. Budapest, Hilscher Rezső Szociálpolitikai Egyesület – ELTE Szociológiai Intézet

Ferge Zsuzsa (2000b): Egy mítosz társadalmi ára. Nemzetközi paradigmaváltás és a magyar szociálpolitika. In: Elszabaduló egyenlőtlenségek. Budapest, Hilscher Rezső Szociálpolitikai Egyesület, 71–94.

Ferge Zsuzsa (2002): Struktúra és egyenlőtlenségek a régi államszocializmusban és az újkapitalizmusban. Szociológiai Szemle, 4. 9–33.

Ferge Zsuzsa (2006b): Struktúra és szegénység. In: Társadalmi metszetek: Érdekek és hatalmi viszonyok, individualizáció és egyenlőtlenség a mai Magyarországon (szerk. Kovách Imre). Budapest, Napvilág Kiadó, 479–499.

Ferge Zsuzsa (2010): Társadalmi áramlatok és egyéni szerepek. Adalékok a rendszerstruktúra és a társadalmi struktúra átalakulásának dinamikájához. Budapest, Napvilág Kiadó

Ferge Zsuzsa (2014): Civil jelentés a gyerekesélyekről, 2012–13: Vezetői összefoglaló. Esély, 5. 47–54.

Fink, Marcel–Paterson, Iain-Pultar, Anna–Schönpflug, Karin–Schuh, Ulrich (2011): Study on Flexicurity: Measuring the impact of flexicurity policies on the EU labour market. Report on a research project commissioned by the European Commission, DG EMPL, 2 Volumes, Vienna, Institute for Advanced Studies (IHS)

Forster, Michael F.–Tóth István György (2014): Cross-Country Evidence of the Multiple Causes of Inequality Changes in the OECD Area. In: Handbook of Income Distribution (eds. Atkinson, A.–Bourguignon, F.). Elsevier. 1729–1843.

Frey, Mária (2006): Changes in the legal and institutional environment of the labour market. In: The Hungarian Labour Market (eds. Fazekas, K.–Koltay, J.). Budapest, Institute of Economics, Hungarian Academy of Sciences

Gábos András–Szivos Péter–Tátrai Annamária (2013): Szegénység és társadalmi kirekesztettség Magyarországon, 2000–2012. In: Egyenlőtlenség és polarizálódás a magyar társadalomban (szerk. Szivos P.–Tóth I. Gy.). Budapest, Tárki (Tárki Monitor Jelentések)

Gazsó Ferenc (1982): Az esélyegyenlőtlenségek és az iskolarendszer. Társadalmi Szemle, 11.

Gerőcs Tamás–Pinkasz András (2015): Debt-ridden development on Europe’s Eastern Periphery. In: Global Inequalities in World Systems Perspective (eds: Boatca, Manuela–Komlosy, Andrea–Nolte, Hans-Heinrich), Boulder, CO: Paradigm

Gilbert, Niel (2002): Transformation of the welfare state: The silent surrender of public responsibility. New York, Oxford University Press

Glennerster, Howard (1999): Which Welfare States are Most Likely to Survive. International Journal of Social Welfare, 1. 2–13.

Goldmann Róbert–Gyetvai Gellért–Mester Dániel (2016): A szociális ellátórendszer jellegzetességei, korprofilja és területi megoszlása. In: Társadalmi Riport 2016 (szerk. Kolosi T.–Tóth I. Gy.). Budapest, Tárki

Goldthorpe, John Harry–Marshall, Gordon (1992): The Promising Future of Class Analysis. Sociology, 26 (3) 381–400.

Greskovits Béla–Bohle, Dorothee (2008): A transznacionális kapitalizmus változatai Kelet-Közép-Európában. Politikatudományi Szemle, 2. 7–32.

Habermas, Jürgen (1971): A társadalmi nyilvánosság szerkezetváltozása: Vizsgálódás a polgári társadalom egy kategóriájával kapcsolatban. Budapest, Gondolat

Habermas, Jürgen (1994a): Válságtendenciák a kései kapitalizmusban. In: Jürgen Habermas: Válogatott tanulmányok (szerk. Felkai G.). Budapest, Atlantisz, 59–140.

Habermas, Jürgen (1994b): A jóléti állam válsága és az utópikus energiák kimerülése. In: Jürgen Habermas: Válogatott tanulmányok (szerk. Felkai G.). Budapest, Atlantisz, 283–308.

Hablicsek László (2007): Halandósági egyenlőtlenségek: a várható élettartam és az elhalálozási valószínűségek alakulása. In: Az életkilátások differenciálódása iskolázottság szerint, 1986–2005 (szerk. Hablicsek L.–Kovács K.). Budapest, KSH Népességtudományi Kutatóintézet, 13–47.

Hall, Peter. A.–Soskice, David (2001): Varieties of Capitalism: The Institutional Foundations of Comparative Advantages. Oxford, Oxford University Press

Hámori Szilvia (2007): Essays in Labour Economics and Economics of Education. PhD Thesis, Universität Mannheim. uni-mannheim.de/ – PDF (letöltés ideje: 2016.08.15. 14:10)

Hanushek, Eric A.–Woessmann, Ludger (2009): Do better schools lead to more growth? Cognitive skills, economic outcomes, and causation. NBER Working Paper, No. 14633

Harcsa István–Tarján Gergely (2006): A nemzedéki átörökítés hatása az életpálya esélyekre. In: Társadalmi Riport 2006 (szerk: Kolosi T.–Tóth I. Gy.–Vukovich Gy.). Budapest, Tárki, 238–249.

Havas Gábor–Zolnay János (2011): Sziszifusz számvetése. Beszélő, (16.) június

Hermann Zoltán (2008): Iskolai kiadási egyenlőtlenségek, 1992–2005. Kormányzás, Közpénzügyek, Szabályozás, (3.) évf. 2. http://www.kormanyzas.hu/082/2.php

Hermann Zoltán (2010): Az önkormányzatok költségvetési helyzete és a kompetenciamérési eredmények települések közötti különbségei. In: Társadalmi Riport 2010 (szerk. Kolosi T.–Tóth I. Gy.). Budapest, Tárki

Hort, Sven Olson (2001): From a Generous to a Stingy Welfare State? Sweden’s Approach to Targeting. In: Targeting Benefits – International Perspectives & Trends (ed. Gilbert, N.). Brunswik–London, Transaction Publishers

Husz Ildikó–Bauer Zsófia–Fekete Attila–Kiss Márta–Vastagh Zoltán–Zeller Eszter–Forrai Erzsébet–Kecskés Éva–Lukács György (2015): A TÁMOP– 5.2.3. kistérségi gyerekesély programok záró értékelése (szerk. Husz I.). Budapest, MTA–TK Gyerekesély-kutató Csoport

Huszár Ákos (2011): Társadalmi rétegződés és az egyenlőtlenségek igazolása: Sérülékeny csoportok a magyar társadalomban. Szociológiai Szemle, (21) 3. 107–124.

Huszár Ákos (2013): Foglalkozási osztályszerkezet (I–III.): Egy normatív-funkcionalista osztálymodell vázlata. Statisztikai Szemle, (91.) 1, 2,7.

Jessop, Bob (1994): From Keynesian Welfare to the Schumpeterian Workfare State. In: Towards a Post-Fordist Welfare State? (eds. Burrows, R.–Loader, B.). London, Routledge

Józan Péter (1994): Epidemiológiai válság Magyarországon a kilencvenes években I–II. Statisztikai Szemle, 1. 5–20.; 2. 101–113.

Józan Péter (2008): Válság és megújulás a második világháború utáni epidemiológiai fejlődésben Magyarországon. Budapest, MTA Társadalomkutató Központ

Keane, Michael P.–Prasad, Eswar S. (2001): Changes in the Structure of Earnings During a Period of Rapid Technological and Institutional Change: Evidence from the Polish Transition. The National Council for Eurasian and East European Research (NCEEER)

Kelen András (1996): Purgatórium vagy regula: A Bokros-csomag és a reformpolitika. Esély, (7.) 2. 37–44.

Kertesi Gábor (2005): A társadalom peremén. Romák a munkaerőpiacon és az iskolában. Budapest, Osiris

Kertesi Gábor–Kézdi Gábor (2005): Általános iskolai szegregáció. Okok és következmények. In: A társadalom peremén (szerk. Kertesi G.), Budapest, Osiris, 377–387.

Kertesi Gábor–Kézdi Gábor (2009): Általános iskolai szegregáció Magyarországon az ezredforduló után. Közgazdasági Szemle, (LVI.) 11. 959–1000.

Kertesi Gábor–Kézdi Gábor (2012): Ethnic segregation between Hungarian schools: Long-run trends and geographic distribution. Budapest, Working Papers On The Labour Market, No. 8.

Kertesi Gábor–Kézdi Gábor (2010): Iskolázatlan szülők gyermekei és roma fiatalok a középiskolában. Beszámoló az Educatio Életpálya-felmérésének 2006 és 2009 közötti hullámaiból. In: Társadalmi Riport 2010 (szerk. Kolosi T.–Tóth I. Gy.). Budapest, Tárki

Kertesi Gábor–Köllő János (1997): Reálbérek és kereseti egyenlőtlenségek, 1986–1996: A bérszerkezet átalakulása Magyarországon, I. rész. Közgazdasági Szemle, (44.) 7–8. 612–634.

Kertesi Gábor–Köllő János (1998): Regionális munkanélküliség és bérek az átmenet éveiben: a bérszerkezet átalakulása Magyarországon, II. rész, Közgazdasági Szemle, (45.) 7–8. 621–652.

Kertesi Gábor–Köllő János (2001): A gazdasági átalakulás két szakasza és az emberi tőke átértékelődése: A bérszerkezet átalakulása Magyarországon 1986–99. III. rész, Budapesti Munkagazdaságtani Füzetek, BWP. 6.

Kertesi Gábor–Köllő János (2002a): Ágazati bérkülönbségek Magyarországon. In: Foglalkoztatást elősegítő munkaügyi kutatások (szerk. Pongrácz L.). Budapest, Országos Foglalkoztatási Közalapítvány, 303–308.

Kertesi Gábor–Köllő János (2002b): Economic Transformation and the revaluation of human capital – Hungary, 1986–1999. In: The Economics of Skills Obsolescence (Research in Labor Economics, Volume 21 (eds. A. de Grip–J. van Loo–K. Mayhew). Amsterdam, Elsevier, 235–273.

Kézdi Gábor (2000): Versenyszféra és költségvetés. In: Munkaerőpiaci Tükör 2000 (szerk.: Fazekas K.). Budapest, MTA Közgazdaságtudományi Intézet, 106–112.

Kézdi Gábor–Köllő János–Varga Júlia (2008): Az érettségit nem adó szakmunkásképzés válságtünetei. In: Munkaerőpiaci Tükör, 2008 (szerk. Fazekas K.–Köllő J.). Budapest, MTA Közgazdaságtudományi Intézet – Országos Foglalkoztatási Közalapítvány, 87–133.

Kézdi Gábor–Varga Júlia (2007): Téveszmék és álterápiák. Figyelő, 2007. január 11.

Kézdi Gábor (2005): Education and Earnings. In: The Hungarian Labour Market: Review and Analysis 2005 (eds. Fazekas, K. –Varga, J.). Budapest: Institute of Economics, HAS, Hungarian Employment Foundation, 31–37.

Kiss Márta (2015): Oktatási esélyek egyenlőtlensége a hátrányos helyzetű kistérségekben. In: Gyerekesélyek a végeken I. (szerk: Vastagh Z.–Husz I.). Budapest, MTA TK Gyerekesély-kutató Csoport

Klinger András (2001): Halandósági különbségek Magyarországon iskolai végzettség szerint. Demográfia, 3–4. 227–258.

Kolosi Tamás (1982): A strukturális viszonyok körvonalai. Valóság, 11. 1–17.

Kolosi Tamás (1987): Tagolt társadalom: struktúra, rétegződés, egyenlőtlenség Magyarországon. Budapest, Gondolat

Kolosi Tamás–Róbert Péter (2004): A magyar társadalom szerkezeti átalakulásának és mobilitásának fő folyamatai a rendszerváltás óta. In: Társadalmi Riport 2004 (szerk. Kolosi Tamás–Tóth I. György–Vukovich György). Budapest, Tárki, 48–74.

Kovách, Imre (2000): LEADER, the new social order, and Central- and East-European countries. Sociologia Ruralis, 2, 181–190.

Kovách Imre (2013): A felemelkedő projektosztály. In: Fejlesztéspolitika, vidékfejlesztés (szerk. Czibere I.–Kovách I.). Debrecen, Debreceni Egyetemi Kiadó, 157–169.

Kovách Imre (2015): Elöljáróban. Szocio.hu, 2015/3.

Kovách Imre–Kristóf Luca (2005): A hatalom projektesítése. Az európai integráció hatalmi és politikai következményeiről. In: Kritikus leltár. A rendszerváltás három évtizede (szerk. Bayer József.–Kovách Imre). Budapest, MTA Politikai Tudományok Intézete, 231–251.

Kovách Imre–Kristóf Luca–Szabó Andrea (2015): Társadalmi integráció, dezintegráció és társadalmi rétegződés. Szocio.hu, 2015/3.

Kovách, Imre–Kucerova, Eva (2006): The project class in Central Europe: The Hungarian and Czech cases. Sociologia Ruralis, 1, 3–21.

Kovách Imre–Róbert Péter–Rudas Tamás (1987): Közelebb a mobilitás valódi dimenzióihoz. Szociológia, (17) 1. 79–100.

Kovács Katalin–Lados Mihály–Somlyódyné Pfeil Edit (2008): Függőben: Közszolgáltatások – szervezési kihívások kistelepülési környezetben. In: Közszolgáltatás-szervezés a kistelepülések világában (szerk. Kovács K.–Somlyódyné P. E.). Budapest, KSZ ROP 3.1.1. Programigazgatóság

Kozma Judit–Csoba Judit–Czibere Ibolya (é. n.): Helyi társadalmak, kirekesztettség és szociális ellátások: Lehetőségek a kirekesztődött társadalmi csoportok érdekérvényesítési esélyeinek növelésére a helyi társadalmakban. A kutatási jelentés összefoglalója. Budapest

Köllő János (1998): Transformation before the ‘Transition’: Employment and Wage Setting in Hungarian Firms 1986–89, Budapest, Working Papers on the Labour Market BWP. 1998/4 HAS Institute of Economics Labour Research Department – Budapest University of Economics Department of Human Resources

Köllő János (1999): Regional inequalities in Central and Eastern Europe: Implications for the Eastern enlargement of the EU. Budapest, Institute of Economics

Köllő János (2000): Bérek a politikai rendszerváltástól az ezredfordulóig. In: Munkaerőpiaci Tükör 2000 (szerk. Fazekas K.). Budapest, MTA KTK

Köllő János (2013a): A közszféra bérszintje és a magánszektorból átlépők szelekciója 1997–2008-ban. Budapesti Munkagazdaságtani Füzetek, BWP, 8.

Köllő János (2013b): A közszféra bérszintje és a magánszektorból átlépők szelekciója 1997–2008 között. Közgazdasági Szemle, 60. évf. 5. sz. 523–554.

Köllő János (2014a): A legfontosabb tények. In: Munkaerőpiaci Tükör 2013 (szerk: Fazekas K.–Neumann L.). Budapest, MTA KRTK

Köllő János (2014b): A közszféra bérszintje és a magánszektorból átlépők szelekciója. In: Munkaerőpiaci Tükör 2013 (szerk: Fazekas K.–Neumann L.). Budapest, MTA KRTK

Krémer Balázs (2013): Idős? Gondozás? Miről beszélünk? Esély, 3. 66–112.

Krémer Balázs (2016): Mi is a kétségbeejtő abban, hogy tovább élünk? avagy az idősödési válság és a halál egyenlőtlenségei. Budapest, Napvilág Kiadó

KSH (2011): Létminimum 2010. Budapest, KSH

KSH (2012a): A szegénység generációk közötti átörökítése. Budapest, KSH

KSH (2012b): A szegénység generációk közötti átörökítése. Budapest, KSH, 2012. március. 26.

KSH (2012c): A társadalmi kirekesztődés nemzetközi összehasonlítására szolgáló indikátorok, 2010. Statisztikai Tükör, 2012/72.

KSH (2013): A Magyarországon működő külföldi irányítású leányvállalatok, 2010. Statisztikai Tükör, 22.

KSH (2014a): A háztartások életszínvonala. Budapest, KSH

KSH (2014b): Helyzetkép a kisgyermekek napközbeni ellátásáról, 2013: Kötelezettségek,lehetőségek, tények. Statisztikai Tükör, 82.

KSH (2014c): Nyugdíjak és egyéb ellátások, 2014. Budapest–Veszprém, KSH

KSH (2014d): Szociális ellátások, szociális védelmi helyzetkép a megyékben. Miskolc, KSH

KSH (2015a): A középkorú népesség halandósága az epidemiológiai krízist követő két évtizedben. Statisztikai Tükör, 2015/100.

KSH (2015b): A Magyarországon működő külföldi irányítású leányvállalatok, 2012. Statisztikai Tükör, 3.

KSH (2015c): A Magyarországon működő külföldi irányítású leányvállalatok, 2013. Statisztikai Tükör, 101.

KSH (2015d): A Létminimum-számítás megújítása. Budapest, KSH (Műhelytanulmányok 9.)

Ladányi János (2010a): Fogyasztói árak és szociálpolitika. In: Szociális és etnikai konfliktusok: Válogatott tanulmányok (1975–2010). Budapest, Új Mandátum (eredeti megjelenés: Valóság, 1975/12., 16–29.)

Ladányi János (2010b): A gazdasági mechanizmus változásai, központi és vállalati szociális juttatások, szociálpolitika. In: Szociális és etnikai konfliktusok: Válogatott tanulmányok (1975–2010). Budapest, Új Mandátum, illetve Valóság, 1976/9., 33–46.

Ladányi János (2010c): Az általános iskolai rendszer belső rétegződése és a kisegítő iskolák. In: Szociális és etnikai konfliktusok: Válogatott tanulmányok (1975–2010). Budapest, Új Mandátum, illetve Valóság, 1978/6., 30–44.

Ladányi János (2010d): Az általános iskolai rendszer belső rétegződéséről. In: Szociális és etnikai konfliktusok: Válogatott tanulmányok (1975–2010). Budapest, Új Mandátum (eredeti megjelenés: Valóság, 1980/3., 51–69.)

Ladányi János (2010e): Szegény szegények. In: Szociális és etnikai konfliktusok: Válogatott tanulmányok (1975–2010). Budapest, Új Mandátum

Ladányi János (2010f): A harmadik út csődje. In: Szociális és etnikai konfliktusok: Válogatott tanulmányok (1975–2010). Budapest, Új Mandátum

Ladányi János (2010g): Hecckampány és erőszakhullám. In: Szociális és etnikai konfliktusok: Válogatott tanulmányok (1975–2010). Budapest, Új Mandátum

Ladányi János (2010h): Egymásra torlódó válságok. In: Szociális és etnikai konfliktusok: Válogatott tanulmányok (1975–2010). Budapest, Új Mandátum

Ladányi János–Szelényi Iván (2010a): Egy posztkommunista „New Deal” esélyei. In: Szociális és etnikai konfliktusok: Válogatott tanulmányok (1975–2010). Budapest, Új Mandátum (eredeti megjelenés: Kritika, 1995, 1. 8–13.)

Ladányi János–Szelényi Iván (2010c [2000]): Az új szociáldemokrácia lehetőségei és korlátai az átalakuló közép-európai társadalmakban. In: Szociális és etnikai konfliktusok: Válogatott tanulmányok (1975–2010). Budapest, Új Mandátum (eredeti megjelenés: Kritika, 2000/7., 2–6.)

Laki László (2006): Rendszerváltozások Magyarországon a 20. században. In: Társadalmi metszetek: Hatalom, érdek, individualizáció és egyenlőtlenség a mai Magyarországon. (Szerk: Kovách Imre.) Budapest, Napvilág Kiadó, 39–77.

Laki László (2009): Rendszerváltás, avagy a „nagy átalakulás”. Budapest, Napvilág Kiadó

Lakner, Zoltán (2005): A megszakítottság folyamatossága. Változó prioritások a rendszerváltás utáni magyar szociálpolitikában. www.eselyegyenloseg.hu/download.php?ctag=download&docID=826. (letöltés: 2013. 12. 31.)

Lannert Judit (2008): Iskolázottság, iskolarendszer és oktatáspolitika. In: Társadalmi Riport 2008 (szerk. Kolosi T.–Tóth I. Gy.). Budapest, Tárki

Lannert Judit (2010): A magyar pedagógusok munkaterhelése. In: Társadalmi Riport 2010 (szerk. Kolosi T.–Tóth I. Gy.). Budapest, Tárki

Laušev, Jelena (2012): Public-Private Earnings Differentials during Economic Transition in Hungary. Budapest, Magyar Tudományos Akadémia Közgazdaságtudományi Kutatóközpont, Munkaerőpiaci Kutatások Műhelye–Budapesti Közgazdaságtudományi és Államigazgatási Egyetem Emberi Erőforrások Tanszék (Budapesti Munkagazdaságtani Füzetek, 2.)

Lelkes Orsolya–Gasior Katrin (2012): Income Poverty and Social Exclusion in the EU: Situation in 2008 and Trends. Vienna, European Centre

Lelkes Orsolya–Zólyomi Eszter (2008): Poverty Across Europe: The Latest Evidence Using the EU–SILC Survey, Vienna, European Centre

Leopold Lajos (1917): Színlelt kapitalizmus. In: Ifj. Leopold Lajos: Elmélet nélkül: Gazdaságpolitikai tanulmányok. Budapest, Benkő Gyula Könyvkereskedése

Loftager, Jorn (1998): Solidarity and Universality in the Dannish Welfare State: Empirical Remarks and Theoretical Interpretations, The 7th BIEN International Congress 1998, Amsterdam, September 10–12.

Lovász Anna (2013): Jobbak a nők esélyei a közszférában? A női–férfi bérkülönbség és a foglalkozási szegregáció vizsgálata a köz- és magánszférában. Budapest (Munkagazdaságtani Füzetek, 2.)

Lőcsei Hajnalka (2010): A gazdasági világválság hatása a hazai munkanélküliség területi egyenlőtlenségeire. In: Munkaerőpiaci Tükör 2010 (szerk. Fazekas K.–Molnár Gy.). Budapest, MTA Közgazdaságtudományi Kutatóközpont – Országos Foglalkoztatási Közalapítvány, 126–141.

Lucifora, Claudio–Meurs, Dominique (2004): The Public Sector Pay Gap in France, Great Britain and Italy. IZA Discussion Paper No. 1041, Institute for the Study of Labor (IZA)

Magyarország Kormánya (2014): T/1794. számú törvényjavaslat Magyarország 2015. évi költségvetéséről

Manchin Róbert–Szelényi Iván (1986): Szociálpolitika az államszocializmusban. In: Medvetánc, 2–3. 69–111.

Marshall, Thomas Humphrey (1950): Citizenship and Social Class, Cambridge University Press

Marx, Karl (1978): A tőke. Budapest, Kossuth

Melly, Blaise (2005): Public-private sector wage differentials in Germany: Evidence from quantile regression. Empirical Economics, (30) 2. 505–520.

Milward, Brinton–Provan, Keith (1993): The Hollow State: Private Provision of Public Service. In: Public Policy for Democracy (eds. Ingram, Helen–Rathgeb Smith, Steven). Washington, D.C., Brookings Institution, 222–237.

Molnár György–Kapitány Zsuzsa (2013): Munkahely a közszférában Biztonság és hivatás, a szubjektív szempontok szerepe. Budapesti (Munkagazdasági Füzetek, 6.)

MTA KRTK (2013): Vidékkutatás 2012–2013. Az etnikus és nem etnikus szegénység mérséklését szolgáló szakpolitikai beavatkozások tapasztalatai vidéki térségekben. (Témavezető: dr. Váradi Monika Mária.) Kézirat

Nagy Gyula (2000): Munkanélküli-segélyezés Magyarországon a kilencvenes években. Közgazdasági Szemle, XLVII. évf., 2000. október, 799–816.

NCSSzI (2011): Gyermekjóléti alapellátások és szociális szolgáltatások. Helyzetértékelés, Nemzeti Család- és Szociálpolitikai Intézet. Budapest, Országos Szolgáltatás-módszertani Koordinációs Központ, http://ncsszi.hu/download.php

Nemzeti Gyerekstratégia (2007): Az Országgyűlés határozata a „Legyen Jobb a Gyerekeknek” Nemzeti Stratégiáról, 2007–2032

NFSZ (2013): Munkaerőpiaci helyzetkép a Nemzeti Foglalkoztatási Szolgálat adatai alapján 2012. Budapest, Nemzeti Munkaügyi Hivatal Kutatási és Elemzési Főosztály

Nordlund, Anders (2000): Social Policy in Harsh Times: Social Security Development in Denmark, Finland, Norway, and Sweden during the 1980s and 1990s. International Journal of Social Welfare, 1. 31–42.

OECD (2001): Knowledge and skills for life. First results from the OECD Program for International Students Assessment (PISA) 2000. Paris, OECD

OECD (2004): Learning for tomorrow’s world. First results from PISA 2003. Paris, OECD

OECD (2007): PISA 2006. Science competencies for tomorrow’s world. Paris, OECD

OECD (2010c): The high costs of low educational performance. The long-run economic impact of improving PISA outcomes. Paris, OECD

OECD (2013a): PISA 2012 results: What Students Know and Can Do. Student Performance in Mathematics, Reading and Science. (Vol. I). Paris, OECD

OECD (2013b): PISA 2012 results: Excellence through equity: Giving every student the chance to succeed (Vol. II). Paris, OECD.

OECD (2013c): PISA 2012 results: Ready to learn. Students’ engagement, drive and self-beliefs (Vol. III). Paris, OECD.

Offe, Claus (1982): Some contradictions of the modern welfare state. Critical Social Policy, Vol. 2 No 5., 7–16.

Offe, Claus (1984): Contradictions of the Welfare State (ed. John Keane). Hutchinson & Co.

Ohnsorge-Szabó László–Romhányi Balázs (2007): Hogy jutottunk ide: magyar költségvetés, 2000–2006. Pénzügyi Szemle, 2. 243–292.

ONYF (2008): Statisztikai évkönyv 2007. Budapest, Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság

ONYF (2011): Statisztikai évkönyv 2010. Budapest, Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság

ONYF (2012): Statisztikai évkönyv 2011. Budapest, Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság

ONYF (2013): Statisztikai évkönyv 2012. Budapest, Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság

ONYF (2014): Statisztikai évkönyv 2013. Budapest, Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság

Pakulski, Jan (1993): The Dying of Class or Marxist Class Theory. International Sociology, 8. 279–291.

Papp Adrienn (2012): A jóléti vizsgálatok egy újszerű megközelítése. Gazdaságtudományi Közlemények, 6. kötet, 1. 85–101.

Papp Z. Attila (2011): A roma tanulók aránya Magyarországon és a tanulói teljesítmények az általános iskolai oktatásban. In: Asszimiláció, integráció, szegregáció: párhuzamos értelmezések és modellek a kisebbségkutatásban (szerk. Bárdi N.–Tóth Á.). Budapest, Argumentum, 224–267.

Pataki Éva–Somorjai Ildikó (2006): Szolgáltatásokkal a gyermekszegénység ellen. Budapest, MTA GYEP (Gyerekesély Füzetek 1.)

Pierson, Paul (1994): Dismantling the Welfare State? Regan, Thatcher and the Politics of Retrenchment. New York, Cambridge University Press

Pitti Zoltán (2010): Gazdasági teljesítmények kontra társadalmi elvárások. Budapest, Napvilág Kiadó

Pogátsa Zoltán (2016): Magyarország politikai gazdaságtana és az északi modell esélyei. Budapest, Osiris

Polányi Károly (1976): Az archaikus társadalom és a gazdasági szemlélet. Budapest, Gondolat

Polányi Károly (1995): A gazdaság mint intézményesített folyamat. In: A gazdasági élet szociológiája (szerk. Lengyel Gy.–Szántó Z.). Budapest, Aula

Polányi Károly (2004): A nagy átalakulás: Korunk gazdasági és politikai gyökerei. Budapest, Napvilág Kiadó

Resmini, Laura (1999): The Determinants of Foreign Investments into the CEECs: New Evidence from Sectoral Patterns. LICOS Discussion Paper. N. 83.

Róbert Péter (1984): A társadalmi mobilitás többdimenziós megközelítése. Statisztikai Szemle, 12. 1225–1240.

Róbert Péter (1986): Származás és mobilitás. Rétegződésmodell-vizsgálat VII. Budapest, Társadalomtudományi Intézet

Róbert Péter (1991): Egyenlőtlen esélyek az iskolai képzésben. Az iskolázottsági esélyek változása az 1980-as évek végéig. Szociológiai Szemle, 1. 59–84.

Róbert Péter (1995): Származástól a teljesítményig. A státusmegszerzés folyamata Magyarországon. Szociológiai Szemle, 1995. 4. 3–27.

Róbert Péter (1997): Társadalmi rétegződési folyamatok és az átalakulás: egy nemzetközi összehasonlítás tanulságai. Társadalom és Gazdaság, 2. 48–77.

Róbert Péter (2001[1991]): A kulturális erőforrások a státusmegszerzés folyamatában. In: Társadalmi mobilitás: A tények és vélemények tükrében. Budapest, Századvég, 84–113.

Roemer, John (1982): A General Theory of Exploitation and Class. Cambridge, Harvard University Press

Sapir, André (2006): Globalization and the Reform of European Social Models. Journal of Common Marke Studies, 2006/2. 369–390.

Scharle Ágota (2007): A rokkantnyugdíjazás növekedésének munkapiaci okai. In: Munkaerőpiaci Tükör 2007 (szerk. Fazekas K.–Cseres-Gergely Zs.–Scharle Á.). Budapest, MTA KTI – Országos Foglalkoztatási Közalapítvány

Scharle Ágota (2012): Jóléti és munkanélküli-ellátások. In: Nyugdíj, segély, közmunka: A magyar foglalkoztatáspolitika két évtizede, 1990–2010 (szerk. Fazekas K.–Scharle Á.). Budapest, Budapest Intézet – Országos Foglalkoztatási Közalapítvány

Scharle, Ágota–Szikra, Dorottya (2015) Recent Changes Moving Hungary Away from the European Social Model. In: The European Social model in crisis. Cheltenham, Edward Elgar Publishing: International Labour Office, 229–261.

Scharpf, Fritz (2000): Globalization and the Welfare State: Constraints, Challenges, and Vulnerabilities. In: Social Security in the Global Village: The Year 2000 International Research Conference on Social Security, Helsinki, September 25–27., 2000 (Geneva: ISSA, 2000), 12–45.

Scheiring Gábor (2008): Privatizáció. Elmélet, gyakorlat és politika. In: Gazdálkodj Okosan! A privatizáció és a közszolgáltatások politikája (szerk. Scheiring G.–Boda Zs.). Budapest, Új Mandátum, 22–49.

Scheiring Gábor (2011): A közjavak és a fejlődés politikája. In: Globalizáció és fejlődés a félperiférián: válság és alternatívák (szerk. Boda Zs.–Scheiring G.). Új Mandátum, Budapest, 130–155.

Scheiring Gábor (2016): A nemzeti burzsoázia diszkrét bája: A demokrácia hanyatlásának politikai gazdaságtana. In: Holtpont: Társadalomkritikai tanulmányok Magyarország elmúlt 25 évéről (szerk. Földes Gy.–Antal A.). Budapest, Napvilág Kiadó

Schulze, Gerhard (2000): Élménytársadalom. A Jelenkor kultúrszociológiája. A mindennapi élet esztétizálódása (részlet az 1. fejezetből). Szociológiai Figyelő, 1–2: 135–157.

Spéder Zsolt (2002): A szegénység változó arcai. Budapest, ARTT–Századvég

Standing, Guy (1999): Global Labour Flexibility: Seeking Distributive Justice. London Macmillan

Sunesson, Sune–Blomberg, Staffan–Edebalk, Per Gunnar–Harrysson, Lars–Magnusson, Jan–Meeuwisse, Anna–Peterson, Jan–Salonen, Tapio (1998): The Flight from Universalism. European Journal of Social Work, 1. 19–29.

Szalai Erzsébet (1989): Az új elit. Beszélő, 27. 89–97.

Szalai Erzsébet (2001): Gazdasági elit és társadalom a magyarországi újkapitalizmusban. Budapest, Aula

Szalai Júlia (1992): A társadalombiztosítás érdekviszonyairól. Szociológiai Szemle, 2. 27–43.

Szalai Júlia (2004): A jóléti fogda I. Esély, 6.

Szalai Júlia (2005): A jóléti fogda II. Esély, 1.

Szalai Júlia (2007): Nincs két ország...? Társadalmi küzdelmek az állami (túl)elosztásért a rendszerváltás utáni Magyarországon. Budapest, Osiris

Szelényi Iván (1995): Menedzser-kapitalizmus. A gazdasági intézményrendszer és a társadalmi struktúra változásai a poszt-kommunista átalakulás során. Magyar Lettre Internationale, 19. 21–29.

Szelényi Iván (1996): A posztkommunista társadalmak szerkezetének változásai. A menedzseri uralom elméletének újragondolása. Magyar Tudomány, 4. 385–402.

Szelényi Iván–Eyal, Gil–Townsley, Eleanor (1996a): Posztkommunista menedzserizmus: a gazdasági intézményrendszer és a társadalmi szerkezet változásai. Politikatudományi Szemle, 2. 7–29.

Szelényi Iván–Eyal, Gil–Townsley, Eleanor (1996b): Posztkommunista menedzserizmus: a gazdasági intézményrendszer és a társadalmi szerkezet változásai II. Politikatudományi Szemle, 3. 7–32.

Szelényi Iván–Wilk, Katarzyna (2009): From socialist workfare to capitalist welfare state: Competing strategies and outcomes of transformation of social institutions in European neo-patrimonial and neo-liberal post-communist regimes during the second phase of reforms, Paper presented at the 1989: Twenty Years After conference at UC–/Irvine, November 6–8, 2009

Szikra Dorottya–Tomka Béla (2009): Social Policy in East Central Europe. Major Trends in the 21st Century. In: Post-Communist Welfare Pathways: Theorizing Social Policy Transformations in Central and Eastern Europe (eds. Cerami, A.–Vanhuysse, P.). Basingstoke, Palgrave Macmillan, 17–34.

Szivós Péter–Tóth István György (1997): A jóléti támogatások és a szegénység Magyarországon, 1992–1997. Tárki (Társadalompolitikai Tanulmányok, 5.)

Szivós Péter –Tóth István György (szerk.) (2001): Tíz év. Tárki Monitor Jelentések. Budapest, Tárki

Szivós Péter–Tóth István György (szerk.) (2013): Egyenlőtlenség és polarizálódás a magyar társadalomban. Tárki Monitor Jelentések 2012. Budapest, Tárki.

Szivós Péter–Tóth István György (szerk.) (2015): Jól nézünk ki (…?!) Háztartások helyzete a válság után. Tárki Monitor Jelentések 2014. Budapest, Tárki.

Szűgyi Jerne (2014): Epszilon-policy: szakképzés átalakításának következményei. In: Civil jelentés a gyerekesélyekről, 2012–2013 (szerk. Ferge Zs.–Darvas Á.). Budapest, Gyerekesély Közhasznú Egyesület

Tárki (2010): Jövedelemegyenlőtlenség és szegénység Magyarországon 2009. Budapest, Tárki

Telegdy Álmos (2006): A közalkalmazotti béremelések hatásai a köz- és magánszféra közötti bérkülönbségekre. In: Munkaerőpiaci Tükör 2006 (szerk.: Galasi P.–Kézdi G.). Budapest, MTA Közgazdaságtudományi Intézet, 60–69.

Telegdy Álmos (2013): Employment Adjustment during the Global Crisis: Differences between State-Owned and Private Enterprises. Budapest (Munkagazdaságtani Füzetek, 11.)

Titmuss, Richard Morris (1958): Essays on ‚The Welfare State’. London, Allen & Unwin

Tóth Edit–Csapó Benő–Székely László (2010): Az iskolák és osztályok közötti különbségek alakulása a magyar iskolarendszerben. Egy longitudinális vizsgálat eredményei. Közgazdasági Szemle (LVII.). 9. 798–814.

Tóth István György (2001): Jövedelemeloszlás a kilencvenes években. In: Tíz év (szerk. Szivós P.–Tóth I. Gy.). Tárki Monitor Jelentések, Tárki, Budapest

Tóth István György (2014): Revisting Grand Narratives of Groving Inequalities: Lessons from 30 Country Studies. In: Changing Inequalities & Societal Impacts in Rich Countries – Thirty Countries’ Experience (eds. Salverda W.–Nolan B.–Checchi D.–Marx I.–McKnight A.–Tóth I. Gy.–Werfhorst H.). Oxford, Oxford University Press, 11–47.

UN (1999): United Nations: World Investment Report 1999 Foreign Direct Investment and the Challenge of Development. United Nations, New York–Geneva

Vanhuysse, P. (2004): The pensioner booms in post-communist Hungary and Poland: political sociology perspectives. International Journal of Sociology and Social Policy, 24, 1–2. 86–102.

Varga Júlia (2000): A közoktatás-finanszírozási rendszer hatása az egyenlőségre. 1990–1997. Közgazdasági Szemle, 47. évf. 7–8. 531–548.

Varga Júlia (2000): A közoktatás-finanszírozási rendszer hatása az egyenlőségre, 1990–1997. Közgazdasági Szemle, 7–8.

Varga Júlia (2008): Az iskolaügy intézményrendszere, finanszírozása. In: Zöld könyv a magyar közoktatás megújításáért (szerk.: Fazekas K.–Köllő J.–Varga J.). Budapest, Ecostat, 235–258.

Varga Júlia (2009): A tanárok elosztása a különböző szociokulturális hátterű tanulókat tanító iskolák között. In: Oktatás és foglalkoztatás (szerk. Fazekas K.). Budapest: MTA KTI, 65–83.

Vastagh Zoltán (2012): A szegénység struktúrájának változásai 2001 és 2010 között. Statisztikai Szemle, 4. 276–294.

Vastagh Zoltán (2016): Az állami újraelosztás és a jövedelemegyenlőtlenségek politikai természete. In: Holtpont: Társadalomkritikai tanulmányok Magyarország elmúlt 25 évéről (szerk. Földes Gy.–Antal A.). Budapest, Napvilág Kiadó

Weatherley, Richard (1994): From Entitlement to Contract: Reshaping the Welfare State in Australia. Journal of Sociology and Social Welfare, (13) 3. 153–173.

Weber, Max (1970): Állam, politika, tudomány (szerk. Kemény I.–Varga I.). Budapest, Közgazdasági és Jogi Könyvkiadó

Weber, Max (2010): A tudomány és a politika mint hivatás. Budapest, Kossuth

Wegner, Gerhard (2008): Political Failure by Agreement. Learning Liberalism and the Welfare State. Cheltenham, Northampton, Edward Elgar Publishing Ltd.

Westergaard, John–Resler, Henrietta (1985): Osztály egy kapitalista társadalomban. Budapest, Gondolat

Wright, Eric Olin (1997[1989]): A General Framework for the Analysis of Class Structure. In: The Debate on Classes (Wright, E. O. et al.). London, Verso, 3–52.

Wright, Eric Olin (1997[1989]): Általános keretrendszer az osztálystruktúra elemzéséhez. In: A társadalmi rétegződés komponensei (szerk. Angelusz Róbert). Budapest, Új Mandátum, 178–221.

Jegyzetek

1 „A társadalomelmélet klasszikusai – Marxtól Max Weberig – egyetértettek abban, hogy a polgári társadalom struktúráját a munka elvont, piactól vezérelt, kapitalisztikusan értékesített és üzemszerűen szervezett típusa határozza meg” (Habermas, 1994b: 288.).

2 Vannak azonban olyan tényezők is, amelyek elbizonytalaníthatnak minket ezeknek az „új fejleményeknek” az értékelésekor. Polányi szerint a tőke, a munkaerő és a pénz szabadsága a 19. században volt a legteljesebb. Sőt valójában csak erre az időszakra (az angol szegénytörvény 1834-es reformjától 1933-ig, az aranystandard megszűnéséig) mondhatjuk, hogy valódi piacgazdaságként működött, mégpedig világméretekben (vö. Polányi, 2001: 52., 104., 110., 115–117., 168., 180., 184., 188., 277.).

3 Ebben az értelmezésben tehát egy történeti átalakulás képe sejlik fel. Ezt az értelmezést a nemzetközi szakirodalomban az osztályok továbbéléséről, illetve haláláról szóló vita fémjelzi (Clark–Lipset, 2001; Pakulski, 1993; Beck, 2003; Goldthorpe–Marshall, 1992, vö. Fáber, 2007). A viták leegyszerűsítve nagyjából arról szólnak, hogy az egyik oldalon továbbra is kitartanak amellett, hogy az anyagi életkörülmények és a jövedelmek továbbra is a gazdasági-hatalmi alapú besorolásokkal ragadhatók meg a legjobban, míg a másik oldalon amellett érvelnek, hogy a politikai állásfoglalásokat, az értékeket vagy az életstílust már nem lehet kielégítően magyarázni az ilyesfajta „kemény” vagy „objektív” tényezőkkel. Azonban nem feltétlenül áll tényleges történeti változás a különböző kutatók eltérő diagnózisai mögött. Akkor is ilyen eredményre juthatnak, ha fogalmaik alatt nem ugyanazt értik. Márpedig ha az osztályok haláláról szóló vitának le lehet vonni valamiféle tanulságát, talán az, hogy miközben úgy tűnik, hogy egyes kutatók ugyanarról vitatkoznak, legtöbbször mégiscsak elbeszélnek egymás mellett. A meg nem értés fő oka az osztály fogalma körüli zavarosság. Pakulski szerint a témához kapcsolódó szociológiai írásokban például legalább négyféle értelemben fordul elő az osztályfogalom (Pakulski, 1993: 280–282.), de korábban Daniel Bell is három eltérő értelmet különböztetett meg (Bell, 1976: LXVI.).

4 Erről Dahrendorf (1997[1957]) a következőképpen ír: „Az autoritás birtoklása bizonyos mértékig korrelál a magas jövedelemmel és a magas presztízzsel, s fordítva, az autoritás hiánya alacsony jövedelemmel és alacsony presztízzsel jár együtt. Ez olyan empirikus általánosítás, amely kimutathatóan a valóság csak homályos és igen általános leírásaként érvényes. (…) E következtetésnek azonban az osztályelmélet számára nincs közvetlen jelentősége. A társadalmi konfliktusok strukturális kialakulása szempontjából elvben közömbös, hogy hordozóik társadalmilag megkülönböztethető helyzetben vannak-e. Empirikus szempontból ugyanakkor a strukturális osztálypozíció és a társadalmi osztályhelyzet korrelálása a konfliktust erősítő feltételként jellemezhető. A társadalmi helyzet különbsége – ha fennáll – fokozza a pozíciófüggő irányultság ellentétét. Ez az ellentét azonban egyáltalán nem függ a presztízs, a jövedelem és más kompenzációk meglététől vagy hiányától. Keletkezése és kibontakozása egy teljesen független elméleti elemzéssel vizsgálható…”

5 Esping-Andersen szerint az osztály klasszikus elméleti apparátusával megfogalmazott elemzések fordista valóságot feltételeznek egy posztfordista korban. Az osztály marxi fogalma csupasz és közvetítés nélküli kapcsolatot feltételezett a tőke és a munka között, a weberi örökség pedig általában azt feltételezi, hogy az életesélyek eltéréseinek legfőbb meghatározója a piac. Ezek a klasszikus elméletek a kapitalista társadalmi kapcsolatok újratermelésében az államot az uralom, a társadalmi ellenőrzés, a legitimáció vagy kohézió rendszereként értelmezték, és jellemzően mint a piactól alapvetően különálló, idegen testként tekintettek rá. Habár Webernél a bürokrácia lehetséges alternatívaként értelmezhető, és az újabb elméletek közül Ralf Dahrendorfnál (1959) is a társadalmi hierarchia felépülésének meghatározójává vált, de az államnak mint foglalkoztatónak a szerepe nem tölt be fontos helyet sem Robert Erikson és John H. Goldthorpe (1996[1992]), sem Eric Olin Wright (1997[1989]) osztálytérképében (Esping-Andersen, 1993: 8.,13., 19.).

6 A társadalmi egyenlőtlenségek közül itt most csak a szűkösen rendelkezésre álló javak és jövedelmek tekintetében meglevő különbségekkel foglalkozom.

7 Természetesen egy következő elemzési szinten jogosan merülhet fel – elsősorban empirikus – kutatási kérdésként, hogy térben és/vagy időben elkülönülő társadalmak esetében milyen erős összefüggés tapasztalható például a gazdasági meghatározottság és a kollektív politikai cselekvés között. E kérdések megválaszolása is kulcsfontosságú a társadalmi folyamatok megértéséhez, de a különböző elemzési szintek közötti kapcsolat hiánya alapján nem szabad az egyes szinteken külön-külön érvényes megállapításokat is elvetni.

8 Kolosi „L-modellje” valójában – az ő megfogalmazásával – a „gazdaság társadalomszerkezetének újratermelési sémája” (Kolosi, 1982: 11.), amiben csak a termelésben részt vevő strukturális pozíciók jelennek meg. Szelényi és Manchin pedig az egyenlőtlenségi viszonyokat végső soron magukból az integrációs mechanizmusokból eredeztetik, pontosabban mindig abból, amelyik egy adott társadalomban a fő integrációs mechanizmus (Szelényi–Manchin, 1986).

9 A rendszerváltozás előtti magyar társadalomszerkezet kettős történetisége kapcsán említi Kolosi a szovjet modell történeti esetlegességeinek „importját” is (vö. Kolosi, 1982: 2.).

10 Vannak azonban, akik a változásokat nem feltétlenül értékelik a jóléti állami paradigma leváltásaként, inkább visszatérésként értelmezik a jóléti állam eredeti alapjaihoz (Esping-Andersen, 1996; Hort, 2001; Nordlund, 2000; Pierson, 1994; Dahl–Dropping, 2001). Mindenesetre a változás, vagyis a jóléti reformok lényege a piaci logika minél szélesebb körben történő érvényre juttatása, amit mint az állami szerepnek a keynesi welfare-től, a schumpeteri workfare felé való eltolódásaként (vö.: Jessop, 1994) vagy mint a képessé tevő vagy esélyteremtő állammá való átalakulásként is meg szoktak fogalmazni.

11 Másfelől az adott politikai-gazdasági rezsim nemzetközi és transznacionális beágyazottsága konkrét formájának szintén van jelentősége (Bohle–Greskovits, 2008: 29.).

12 „A jövedelemeloszlás változása mindig rendkívül bonyolult, soktényezős folyamat, amelynek »oksági« elemzéséhez nem állnak még rendelkezésre megfelelő rendszerezettségű ismeretek, nem csak a magyar gyakorlatban, hanem a nemzetközi összehasonlító irodalomban sem…” (Szivós–Tóth, 2015: 11.).

13 Szemben a társadalmi rétegződéssel, amely a népesség differenciáltságára, a társadalmi különbségek rendszerére vonatkozik (Kolosi, 1984: 32., 43.).

14 Jürgen Habermas megfogalmazásaival élve: „…annak van döntő jelentősége, hogy a független dolgozók reális jövedelmét továbbra is a csereviszony alapozza-e meg, vagy az értéktöbblet termelését és elsajátítását politikai, hatalmi viszonyok korlátozzák és módosítják, ahelyett, hogy egyedül a piaci mechanizmustól függnének.” (Habermas, 1994a: 68.)

Kiadta a Napvilág Kiadó
Budapest, 2022.
Elektronikus kiadás

A kiadásért felel
a Napvilág Kiadó ügyvezető igazgatója
Felelős szerkesztő Klopfer Judit
Felelős szerkesztő Gellériné Lázár Márta
Borító Janković Milán
Művészeti vezető Borbáth Gábor
Elektronikus könyv Nagy Lajos

www.napvilagkiado.eu

ISBN 978 963 338 489 3

Felhasznált betűtípus:
Noticia Text – SIL Open Font Licence
Roboto – Apache Licence 2.0