A szerzőtől a Jaffa Kiadónál eddig megjelent:

A póráz két végén

Kutyajó formában!

A kutyák titkos nyelve

Kutyanevelés szeretette

A fordítás alapjául szolgáló mű:

Victoria Stilwell: The Ultimate Guide to Raising a Puppy. Ten Speed Press, an imprint of Random House, a division of Penguin Random House LLC, New York

Copyright © Victoria Stilwell, Inc., 2019

All rights reserved!

Hungarian translation © Papolczy Péter, 2022

Hungarian edition © Jaffa Kiadó, 2022

Minden jog fenntartva!

Fordította Papolczy Péter

Szerkesztő Gaborják Ádám

Felelős szerkesztő Schultz Judit

Felelős kiadó Jaffa Kiadó

Jaffa Kiadó • www.jaffa.hu

ISBN 978-963-475-704-7

Az elektronikus verziót készítette az eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Tartalomjegyzék

Előszó

Bevezető

Az én történetem

Állati vonzerő

1. FEJEZET – A kezdetek előtt

Korai fejlődés

Újszülött (születéstől kéthetes korig)

Az átmeneti szakasz (két-három hetes kor)

Elsődleges szocializáció (háromhetes kortól öthetes korig)

Másodlagos szocializáció (hathetes kortól tizenkét hetes korig)

A félelem életszakasza (nyolchetes kortól tízhetes korig)

A prepubertás szakasz (tizenkét hetes kortól ivarérésig)

Ingergazdagság és agyfejlődés

A kiskutya kiválasztása

Milyen fajta való nekem?

Szaporítók és kisállat-kereskedések

Menhelyek

Bejegyzett tenyésztők

2. FEJEZET – Minden új

Felkészülés és biztonság

A kiskutya megérkezik

Az új és a meglévő kutya találkozása

A kiskutya bemutatása egy meglévő macskának

A megfelelő felszerelés

Műanyag nyakörvek

Hám

Fojtó és szöges nyakörvek

Elektromos nyakörvek

Láthatatlan kerítések

Mit szeretne a kiskutyád?

Kötelék kialakítása

Hadd döntsön ő

A hangos kutyakölyök

A kutyakölyök egészsége

Oltások

Mikor oltassunk?

Alapoltások

Nem alapoltások

Biztonságosak az oltások?

Az oltások és a kölyök szocializációja

Gyakori élősködők

Gyakori fertőzések

Kutyakölyök pyoderma

Hot spot

Bűzmirigyproblémák

A kiskutya etetése

Vásárolható kutyaeledel

Mitől egészséges az eledel?

Gabonamentes kutyatáp

A kukorica rosszat tesz a kölyöknek?

Hogyan etessem a kutyakölyköt?

Kajamajka

Lassabban

Önkontroll etetések idején

Rágcsák és jutalomfalatok

3. FEJEZET – Életre nevelés

Rugalmasságra nevelés

A körülmények alakítása

Kiszámíthatóság

Az alkalmazkodó kutyakölyök

A kiskutya kézben tartása

Emberi üdvözlet

A kölyök képzése

A kutya viselkedésének megértése

A D betűs szó

Az érzelmes kutyakölyök

Alapozás

Korrekciók

A jutalmak ereje

Kommunikáció a kutyakölyökkel

Vezényszavak

Fizikai jelek használata

Inkább néz vagy inkább fülel?

Utasítások és problémamegoldás

Kutyanyelv

A hangadások dekódolása

Ugatás

Ugatós kölykök

Morgás

Fogas kérdések

Harapdálás

Vécézés

Behívhatóság (jön, ha hívják)

Orral bökés

Játszani is tudni kell

Játék más kutyákkal

Játék emberekkel

Társas készségek

Szocializáció emberekkel

Szocializáció kutyákkal és állatokkal

Kutyafuttatók

Sétálunk

Pórázra szoktatás

4. FEJEZET – Kölyök a kormányrúdnál

A választás hatalma

Választás és önállóság

A választás elmélete

Problémamegoldók

Autonómia, kompetencia, cél

Autonómia kiskutyák számára

Hogyan add meg kutyakölyöknek a választás lehetőségét

A választás és a stressz

Fejtörők kölyköknek

Az intelligencia és az öt kognitív dimenzió

Kutyaintelligencia

Az öt kognitív dimenzió

Empátia

Kommunikáció

Emlékezet

Logikus gondolkodás

Ravaszság

Az érzékelés ereje

Szaglás

Az emberek szaga

Szimatsuli

Miért fetrengenek a kiskutyák büdös dolgokban?

Látás

Mi megy a tévében?

Ízlelés

Hallás

Aktív figyelés kontra passzív hallgatás

Hangterápia

Érintés

A félelemreakciók megelőzése

Választásközpontú képzés

Mit mondana a kutyakölyköd?

5. FEJEZET – A serdülőkor zökkenői

A túláradó serdülőkor

Serdülőkori félelem

Impulzivitás

Kunyerálás

Ugrálás

Reaktivitás

Miért reagál túlzottan némely kutya?

A reaktív serdülő kezelése

A reaktív serdülő képzése

Ivartalanítás

Hatása a viselkedésre

Jelölés

Egyéb szobatisztasági problémák

Párzó mozgás

A környezet alakítása

Képzés

Enyém!

Szájkosáredzés

Ingergazdag környezet

Utószó: Harmonikus együttélés

Reális elvárások

Taníts alternatívát

Csökönyösség

Légy a kutyád szószólója

Szánd rá az időt

Átmennél?

Kincsünk

Köszönetnyilvánítás

További információk

Felhasznált irodalom

A szerzőről

Előszó

Csodaszép, nagy barna kutyám felemeli bölcs, öreg fejét, és kedves, szeretetteljes tekintettel néz rám. Az átható, sötét szempár már tizenhat éve figyeli az életet, ami egy kutya számára hosszú idő, és ahogy belenézek, eszembe jut a számtalan mesés közös emlék. Nyári napok az észak-georgiai hegyek között, családi születésnapok, a kandalló előtt töltött téli esték. Ez a szempár tanúja volt a családunk gyarapodásának az évek során, látta a vidám perceket, és együtt érzett velünk a szomorúak idején. Sadie nem tágított mellőlünk. Ő volt a szikla, akire mindig számíthattunk, hogy könnyít a terhünkön, hogy kedvesen fogad, ha hazaérünk a munkából, hogy eláraszt minket a szeretetével.

Sadie ötéves korában lépett az életünkbe, jámbor kislány volt, korát meghazudtolóan bölcs. Otthon nyugodt kutya, odakint ádáz vadász. Bámulatos orrán át szemléli a világot, és titkos szagok hajtják őt olyan megfeszített felderítőutakra, amelyeknek a megértéséről én csak álmodhatok. Sadie előbb értesül a környék híreiről, mint én. Tudja, milyen kutyák haladtak el, milyen állatok voltak a környéken, ki kocogott erre reggel. Ha beszélném a nyelvét, biztosan órákon át pletykálnánk.

Nem ismertem Sadie-t kölyökkorában, de képzelem, milyen gyönyörű lehetett. Egy nemrégiben megözvegyült, idős hölggyel élt. A családja azt remélte, hogy a társ majd enyhít a magányán, és bár az energikus, izgága labrador kölyök nem feltétlenül a legjobb választás egy idős ember számára, és Sadie életéből hiányzott is a testmozgás és az érintkezés a fajtársakkal, a gazdája azonban százszorosan kárpótolta őt szeretettel. Scarlet öt éven át nevelte Sadie-t, mígnem sajnálatos módon elhunyt. Egy héttel később egy kutyaoktató barátom, Joyce Hagan, elhozta az álomszép csokibarna labradort a házunkba, hátha örökbe fogadnánk. Sadie azóta velünk van.

Semmi kétségem nincs afelől, hogy Sadie azért viseli olyan jól az embereket, mert rengeteg szeretetet és törődést kapott Scarlettől a meghatározó kölyök- és serdülőkorban, ahogy abban is biztos vagyok, hogy azért feszeng más kutyák társaságában, mert kimaradtak neki a szociális érintkezések a fajtársakkal. Elég jól belelátok a múltjába azzal, hogy a jelenben figyelem a viselkedését, de azt kívánom, bárcsak ott lehettem volna az elején, amikor ez a gyönyörű kislány világra jött. El tudom képzelni, milyen kölyök lehetett. Pimasz, kíváncsi, eleven, szeretetteljes, izgága – biztos mindenkinek nagy örömére volt. Bárcsak ismerhettem volna akkor, és még öt évet lehettem volna a világ legjobb kutyájával.

Többek között Sadie miatt írom ezt a könyvet. Fel akarom deríteni, milyen lehetett kölyökként, és közben egy utazásra hívom az olvasót is a kiskutyája világába. Vagyis visszamegyek időben oda, ahol Sadie megkezdte bámulatos utazását tizenhat évvel ezelőtt.

Bevezető

Kiskutyák! Mind imádjuk őket, de a helyes pofikhoz és a farokcsóváláshoz rengeteg kihívás is társul, ami nemcsak örömtelivé, de fárasztóvá is teszi a kutyanevelést. A bőséges, de egymásnak ellentmondó információknak köszönhetően a gazdik alig tudják eldönteni, mely tanácsokat fogadják meg. Hol szerezzem be a kölyköt? Hogy veszem rá, hogy átaludja az éjszakát? Mennyi ideig tart majd szobatisztaságra nevelni? Mi a különbség a harapdálás és a harapás között? Mikor sikerül jól a kiskutya bemutatása a gyerekeimnek?

A könyvben sok más kérdés mellett ezeket is megválaszolom, de foglalkozom valamivel, ami éppilyen fontos. Amit én a hogyannak és a miértnek hívok. Ha megértjük, hogyan éli meg a kölyökkutya a világot, és miért viselkedik egy adott módon, könnyebb lesz a helyes útra nevelni. Tehát ez a könyv egyfelől gyakorlati támaszt nyújt, és információforrást biztosít, ha az éjszaka közepén nem tudod, hogyan lehetne alvásra bírni nyüszítő kutyusodat, vagy éppen térdelve takarítod fel a legutóbbi balesetet, másfelől arra is rávilágít, milyen lenyűgöző lény egy kutya. Igen, egy kiskutya felnevelése tele van kihívásokkal, de megtérülnek, amikor a karodban tartod a kis energiagombócot, és olyan szeretetet érzel, hogy a szíved majd’ felrobban. A Kölyök a háznál végigkísér majd ezen az úton.

Az én történetem

Szenvedélyesen rajongok a kutyákért, és mindig is lebilincselt a viselkedésük. Egy hatalmas, nemzetközi kutyabarát klub tagjaként nap mint nap ezekkel a hihetetlen lényekkel élek, őket ünneplem. Folyamatosan ámulok azon, hogy a kutya a bolygó legsikeresebb háziállata, és sikeresen fejlődött az emberekkel együtt évezredeken át. Hihetetlen teljesítmény mindkét fél részéről. Az emberek adaptálódtak a kutyás élethez, és számtalan módon hasznát vettük ezen hatékony ragadozók képességeinek. De míg gratulálunk magunknak az előnyös szövetséghez, tisztelnünk kell a kutya által megtett, egészen bámulatos utat is. A kutyák onnan indultak, hogy vadásztak, és ellátták magukat, és ma már az ágyunkban alszanak, és a kajánkat eszik. Nem beszélik a nyelvünket, nem értik szabályaink zömét, ennek ellenére alkalmazkodnak bonyolult életünkhöz. Az emberekkel nem könnyű együtt élni, de a kutyák többnyire sikeresen veszik az eléjük gördített akadályokat.

Húsz éve dolgozom kutyaoktatóként és viselkedési tanácsadóként, és pályakezdésem helyszíneit a mai napig a legkeményebb környezetek közé sorolom egy kutya élete szempontjából – London és New York. Sok tekintetben nagy ugrás volt a költözésem az Egyesült Királyságból az Egyesült Államokba, de egy olyan városban képeztem kis- és felnőtt kutyákat, ahol a zsúfolt kutyafuttatókat és a Central Parkot reggel kilenc előtt leszámítva csak pórázon lehet őket vezetni, vagyis a kutyák, akikkel dolgoztam, nemcsak hihetetlenül frusztráltak és ingerlékenyek voltak, hanem egy sor szorongást is kifejlesztettek, amire a városi lét csak rátett egy lapáttal: zajfóbia, a terekkel kapcsolatos problémák, szeparációs szorongás, agresszió az emberekkel és más kutyákkal szemben, érzékenység az érintésre, kártevő rágcsálás és folyamatos ugatás, hogy csak néhányat említsek.

De Manhattan a sok hibája ellenére a legjobb hely is tud lenni kutyatartásra. A város ugyan minden érzékszerv teljes pályás letámadása, ugyanakkor folyamatosan változó szagok ínycsiklandó svédasztala is, ami számtalan órányi ámulattal látja el az orrközpontú állatokat. Amikor kutyákat tanítottam az összpontosításra az emberektől hemzsegő utcákon, ahol néhány percenként vijjog egy sziréna és folyamatosan dudálnak, és a szemétből, emberi anyagcseréből és patkányokból áradó szagok regimentje vonja el a figyelmet, én magam türelmet tanultam, és rengeteg lehetőségem nyílt sokféle bonyolult kutyaviselkedéssel és problémával dolgoznom egy irgalmat nem ismerő környezetben.

Imádtam a város által támasztott kihívásokat, amikor két- és négylábú ügyfeleimmel dolgoztam, de a nehéz környezet miatt, melyben mind éltünk, az idő nagg részében olyan módszereket tanítottam, amelyek eleve elejét veszik a viselkedési zavaroknak. A felnőtt kutyák megküzdési mechanizmusait és ezáltal a magabiztosságukat kialakítani hivatott módszerek igen hatásosan bevethetők kölyökkutyák esetében is. A New Yorkban élőket nem aggasztja lakterük mérete, és a dán dogok éppoly kényelmesen ellaknak egyhálószobás lakásokban, mint a mopszok és a Yorkshire terrierek. Ezek a kutyák szemmel láthatóan sokkal több figyelmet élvezhetnek, mint kertvárosi társaik, mert emberi gondviselőjüknek naponta legalább háromszor-négyszer ki kell őket vinniük, hogy elvégezhessék a dolgukat. Kutyakölyök ügyfeleim könnyen és gyorsan szobatiszták lettek a gondosan megalkotott napirendnek és a hozzáértő törődésnek köszönhetően. Ezeket a kutyusokat mintha nem zavarta volna a forgalmas város nyüzsgése, és élvezték a kíváncsi fajtársak és járókelők állandó figyelmét. A város maga kiváló védőoltásnak bizonyult a stressz ellen, mert a napi kitettség hatására a kölykök magától értetődően megtanulták a társas interakciók kezelését. A kutyanevelés New Yorkban nem is volt annyira nehéz, mint amennyire tartottam tőle.

2004-ben megalkottam A póráz két végén című tévéműsort, ami világszerte nagy népszerűségre tett szert, nyolc évadra lefoglalta az életemet, tíz éven át forgattuk. A műsor sikerének és az ebből következő nyilvánosságnak köszönhetően terjeszthettem az igét a mindenféle fajú, vérmérsékletű, viselkedési zavarokkal küzdő kölykök és felnőtt kutyák emberségesebb neveléséről.

Később véletlenül megismerkedtem egy tapasztalt rendőrkutya-gondozóval a georgiai Gwinnett County sheriffkutyás osztagánál, és betekintést nyertem a rendőrkutyák világába. Korábban már dolgoztam égésgyorsító anyagot kereső kutyákkal vagy tűzfészekkutató kutyákkal egy biztosító társaság programjában, de jobban meg akartam érteni a rendőrkutyák és gondozóik életét. Néhány hónapon át jártam képzésekre, és elolvastam mindent, amit a témában találtam, majd belevágtam egy sikeres internetes sorozatba Guardians of the Night [Az éjszaka őrzői] címmel. A műsorral eredetileg az amerikai rendőrkutyaképzés állapotát akartam felderíteni, de aztán kinőtte magát. Ahhoz, hogy megértsem a kutyás rendőrök és a rendőrkutyák élményeit, nekem is meg kellett tapasztalnom, és az öt év, amely alatt elmerültem a bátor rendőrök és a kutyáik mindennapjaiban, felnyitotta a szememet a munkájukat illetően, jobban tudtam méltányolni.

A mai napig dolgozom rendőrkutyákkal és egyéb munkakutyákkal, követem a fejlődésüket nyurga serdülőkoruktól vitéz felnőttkorukig, és a munkatapasztalatom a munkakutyák és a kedvtelésből tartott kutyák világában megtanított arra, hogy mindkét típust ugyanúgy lehet és kell tanítani. Ugyanazok a vágyak hajtják őket, ugyanúgy tanulnak, és ugyanolyan igényük van a biztonságérzetre. Bármilyen szerepet is tölt be kutyusod az életedben, soha ne feledd, csapatot alkottok, a tanulás meg ugyanúgy megy. A különféle feladatok nyilván más-más képességeket igényelnek, de a legtöbb kutyának bionikus orra van, akár arra használjuk a szimatjukat, hogy megérezzék a kábítószer illatát, akár csak keresőst játszunk velük otthon. A kölykök felnevelése hasonló elvek mentén történik, függetlenül attól, milyen szerepet töltenek be végül.

Imádok kölykökkel dolgozni. Ezek a kis energiagombócok tiszta lappal indulnak, és buzgón fellefetyelnek minden élményt és tapasztalatot, amit csak tudnak. Elevenségük, életenergiájuk engem reménnyel és boldogsággal tölt el, és kiváltságnak tekintem, hogy segíthetek átterelni a kölyköket és embereiket az élet első szakaszán, mert ez a korai útmutatás határozza meg a kutyus végső sikerességét.

Állati vonzerő

Az imént tértem vissza napi sétámból a felnőtt kutyáimmal, ami elkerülhetetlenül társas eseménnyé válik, ha azt vesszük, hány emberrel elegyedek beszédbe séta közben. Általában a helyi parkban sétálok, és az út egy játszótér mellett vezet el. A kutyáim hozzá vannak szokva ahhoz, hogy gyerekek odaszaladnak hozzájuk, és meg akarják őket simogatni, és megtanítottam nekik kezelni a helyzetet. Választhatok más útvonalat is, de mindig összefutok olyanokkal, akik érintkezni akarnak a kutyáimmal. Sadie és Jasmine nemcsak nekem okoznak örömet, hanem vadidegeneknek is.

Vonzalmunk a kutyák, különösképpen a kölykök iránt, velünk született. A New Jersey-i Rutgers Egyetem kutatói felfedték, hogy az egy és három év közötti tipegők inkább töltik az idejüket élő állatokkal, mint élettelen játékokkal, ha rajtuk múlik. A kutatások azt is kiderítették, hogy az agy érzelmi központjának, az amygdalának az idegsejtjei pozitívan reagálnak állatképekre. Az emberek vonzónak találják az embergyerekre jellemző jegyekkel bíró lényeket – mint például a nagy szem vagy nagy homlok. Az állatkölykök ugyanazokat az ösztönös válaszokat váltják ki belőlünk, mint a kisbabák. A kutyák iránti vonzalmunk részben kulturális. Míg a nyugati világban sokan ünnepeljük ezeket a lenyűgöző állatokat, és megosztjuk velük az otthonainkat, más kultúrák tisztátalannak látják őket, betegségek hordozóinak. Hatással van ránk a minket körülvevő kultúra, és ha barátainknak, szomszédjainknak van kutyája, vagy szert tesznek egy kölyökre, mi is nagyobb eséllyel teszünk ugyanígy. És a legfrissebb médiaszenzáció is hatással van ránk. Miután a 101 kiskutya című filmet bemutatták a mozik, mindenki dalmatát szeretett volna, de a menhelyek gyorsan megteltek a kitett kölykökkel és serdülő kutyákkal, amikor az emberek ráeszméltek, mennyire eleven fajtáról van szó. Nagyon szomorú, hogy ha egy film egy adott fajtára összpontosít, akkor a menhelyeknek meg kell nyitniuk a kapuikat a legújabb kutyadivat előtt.

A kutyák nagyon hasznosak is, és részben ezért tudtak ilyen sikeresen fejlődni velünk évezredeken át. Mindig is jó társak voltak vadászat és őrzés terén, segítenek nekünk élelmet találni, megvédeni az otthonunkat, termésünket, jószágunkat. Hasznát vettük továbbá a képességüknek, hogy jelezzenek emberi és állati betegségeket, de manapság a kutyákat egészen rendkívüli módokon is bevetik a bolygó megőrzése érdekében – ez a legutóbbi tévéműsorom, a Különleges munkakutyák témája.

De vizsgáljuk meg közelebbről ezt a kötődést. A kutya kötődése az emberhez olyan, akár egy gyereké a szülőhöz. Ami azt illeti, a kutyák a kisgyerekekhez hasonlóan viselkednek, ha magukra hagyják őket egy ismeretlennel. Egy „furcsa helyzet” nevű kísérlet górcső alá vette a kötődéselméletet gyerekek esetében. Ha egy gyerek ismeretlen környezetbe kerül egy ismerős felnőttel és néhány játékszerrel, a gyerek nagy eséllyel eltávolodik a felnőttől, és magabiztosan játszik. Ha az ismerős felnőtt eltűnik szem elől, és a gyerek kettesben marad egy ismeretlennel, a gyerek abbahagyja a játékot, és szorongva várja az ismerős felnőtt visszatértét. Amikor kutyakölyköket, serdülő és felnőtt kutyákat hasonló kísérletnek vetettek alá, senkit nem lepett meg, hogy pont ugyanígy viselkedtek.

A kutyák és az emberek érzelmekre is hasonlóképpen reagálnak. A kutyák mintha féltékenyen viselkednének, ha óvnak valami becses dolgot, vagy ki akarják sajátítani valakinek a figyelmét. Az emberi féltékenység meghatározása olyan kifejezéseket tartalmaz, mint az „éberen megtartani vagy őrizni valamit”, és a „vetélytárs iránti ellenérzés”. Ez mindenképpen megmagyarázza, miért látjuk el riasztóval a kocsinkat és a házunkat, és miért vagyunk dölyfösek, bosszúsak és versengők, amikor úgy véljük, valaki veszélyt jelent a tulajdonainkra vagy a számunkra fontos emberekre. Nagyon gyakran megesik, hogy a kutyák befurakszanak ölelkező párok közé, vagy megsértik egy éppen simogatott kutya személyes terét. Az emberi gondviselők jelenléte igazság szerint néha összetűzésekhez vezethet az emberi figyelemért versengő kutyák között.

Egy szó, mint száz, a kutyák a mi szeretett társaink. Érzelmileg akár erősebben is kötődhetünk hozzájuk, mint emberi családtagjainkhoz. A kutyák nem ítélkeznek, nem feleselnek, nem hazudnak – ami azt illeti, ők jelentik a sokak által áhított vigaszforrást.

A kutya nemcsak a társas életünknek tesz jót, hanem az egészségünknek is. A kutyás ember nem csak többet mozog; a Pennsylvaniai Egyetemen kilencvenkét alany bevonásával készült tanulmány alapján azok az emberek, akik hobbiállatot tartottak, nagyobb eséllyel éltek túl egy évvel egy szívrohamot, mint azok, akik mellől hiányzott az állattárs. A kutyák nagyszerűen oldják a stresszt, és rendkívüli tehetségük van ahhoz, hogy javítsák a közérzetünket.

1. FEJEZET
A kezdetek előtt

Mielőtt rátérnénk a közös utatokra a kutyusoddal, valami az út elejét is megelőzi. És ez az „előzmény” adja a kutyád személyiségének az alapját. A kutyát örökbefogadó vagy megvásárló emberek zömének nem adatik meg az a luxus, hogy ismerje a kutya szüleit, de a kiskutya születésének a helye és cseperedésének módja fontos szerepet játszik az ő különleges személyiségének a kialakulásában, és ezért fontos megérteni az életútját a legelső pillanattól, független attól, hogy a te életedbe mi módon lépett be.

Korai fejlődés

A gének szolgáltatják a kutya külsejének, vérmérsékletének és viselkedésének az alaptervét. Egy fajtiszta labradornak például a szülei is egészen biztosan labradorok. De csak azért, mert labradornak néz ki, nem feltétlenül fog labradorként is viselkedni; cseperedésének a környezete igen jelentős befolyással bír a gének kifejeződésére. Ha fellapozunk egy szakkönyvet a német juhászokról, azt látjuk, hogy ösztönös őrzők, nagyon érzékenyek a hangokra, és hajlamosak az idegességre, de nem minden német juhász őrzőkutya, ahogy nem minden labrador jön ki jól gyerekekkel, írjanak bármit a fajtákra összpontosító szakkönyvek. Mivel az azonos fajtájú kutyák más szülőktől születnek eltérő éghajlaton és helyzetekben, a génjeik által befolyásolt viselkedés eltéréseket mutathat a környezeti és helyzeti élettapasztalatok függvényében. Így aztán azonos fajtájú kutyák vérmérséklete és viselkedése is lehet egészen más.

Nekem minden kutyám mentett kutya, így a szüleikkel soha nem találkoztam, nem ismerem a fogantatásuk körülményeit. Abban elég biztos vagyok, hogy Sadie szülei mindketten csokibarna labradorok voltak, mert Sadie úgy fest, mint egy csokibarna labrador. Jasmine, a csivavám, egyértelműen keverék, de egyik szülője mindenképpen csivava volt. (A másik szülő esetében szurikátára gyanakszunk, mert nagyon hasonlít rájuk, csak hát a fogantatást zavarba ejtő elképzelni – úgyhogy talán inkább törpe pincser, vagy valami kis terrier/patkányszerű lény… Bocs, Jasmine!)

A kiskutya génjeire mindenképpen hatással vannak a szülők génjei, de a vemhes anya élményei döntő hatással lehetnek a méhében hordozott kölykökre. A nyugalomban és bőségben élő, egészséges anyák nagyobb eséllyel adnak életet szellemileg és testileg egészséges kölyköknek, mint a beteg vagy stresszben élő anyák. Ha az anyát stressz éri a terhessége idején, a kölykeiből talán ideges, félős kutyák lesznek. Kutatások kimutatták, hogy ha egy anyát stressz ér a terhessége utolsó harmadában, a kölykök súlyos érzelmi labilitást mutathatnak. Az anya által termelt stresszhormonok ebben az érzékeny időszakban komoly hatással lesznek a kölykökre.

Egy kölyökre hatással lehetnek az alomtársai is a méhben. Én határozottan látok hímekre jellemző viselkedésjegyeket Jasmine-on. Odakint jelöl, feltartott lábbal pisil, és párzó mozdulatokat végez Sadie hátsó lábán – bár ezt csak olyankor, amikor Sadie fekve rág egy csontot vagy játékot, amire Jasmine is vágyik. Úgy tűnik, Jasmine arra használja a párzó mozdulatokat, hogy felhívja magára Sadie figyelmét, vagy hogy elterelje a csontjáról, és akkor el tudja lopni. Ezeket a hímekre jellemző viselkedésjegyeket okozhatja, hogy Jasmine agyára hatással voltak a kölykök, akikkel együtt fejlődött méhen belül. Kutatások kimutatták, hogy ha a méhben több hím kölyök van, mint nőstény, akkor a hím hormonok kiszivároghatnak a magzatvízbe, kifejtve hatásukat a többi kölyökre. A hím többségű almokban született nőstényekre általában jellemzőbbek a hím viselkedésjegyek, mint a nőstény többségű almokban születettekre. Ami arra enged következtetni, hogy a hormonok csakugyan fontos hatással bírnak a méhben fejlődő kiskutyák agyára.

A fejlődési szakaszok a kutya viselkedési és kognitív fejlődésének létfontosságú állomásai. A kiskutya viselkedési és kognitív jövőjét a környezetben tapasztalható, minden érzékszervre ható új pozitív és negatív ingereknek való kitettség formálhatja.

Újszülött (születéstől kéthetes korig)

A kiskutya csukott szemmel és lezárt hallójárattal születik. Az érintést ugyanakkor érzi, és a szaglása is gyorsan kifejlődik, hogy elvezesse őt az anyjához táplálkozni. Jóllehet a kutyakölyök agya ebben a korban még nagyon kicsi és fejletlen, az egyszerű tanulás lehetséges, és a napi kézben tartás felgyorsíthatja a kutyus érését, motorikus koordinációját és problémamegoldó képességeit. Ami azt illeti, azok a kutyák, akiket kölyökként emberek fogdostak, enyhe fokú stresszt okozva ezzel, felnőttként általában jobban kezelik az újdonságot, és érzelmileg kiegyensúlyozottabbak.

Amint egy kiskutya megszületik, az érintésre hagyatkozik, hogy megtalálja az anyját, hogy beindítsa a tejet, hogy megnyugvást találjon. Az anyák a születésüktől fogva nyalogatják és az orrukkal böködik a kölykeiket, ezzel javítják az egészségük érdekében a vérkeringésüket, és bátorítják a szennyanyag ürítését. A nyalogatás és az érintés segít az érzelmi kötődés kialakításában anya és kölyke között, és ha egy kiskutya a születésétől fogva részesül emberi érintésben is, akkor könnyebben alakít ki társas kötődést emberekkel, miközben cseperedik. Ebben a fejlődési szakaszban a kiskutyák az idejük zömében egymás mellett alszanak, kihasználva a testvérek testmelegét és az alom nyújtotta biztonságot, miközben táplálékot szereznek az anyjuktól.

Az átmeneti szakasz (két-három hetes kor)

Ez a gyors növekedés és változás időszaka. A szemek nyílni kezdenek ennek a fejlődési szakasznak az elején, ami valamikor életük tizedik és tizenhatodik napja között veszi kezdetét. A szakasz végén, általában a szem felnyílása után egy héttel, úgy húsznapos korukban megnyílnak a hallójáratok. Tizenkilenc-húsznapos korukban megjelennek a fogak is, és ebben az időszakban a kölyök viselkedése változni kezd, ahogy az újszülött életszakasz fokozatosan átadja a helyét a szocializációs korszaknak. Az átmeneti időszakban megfigyelhető viselkedések között előfordulhat a mászás előre és hátra, a felállás, a sétálás és az önálló ürítés, az anya nyelvének segítsége nélkül. Szintén ilyenkor kezdenek el a kiskutyák játszani és bunyózni a testvéreikkel.

Elsődleges szocializáció (háromhetes kortól öthetes korig)

Ebben az életszakaszban a kiskutyád megtanul kommunikálni más kutyákkal, és a játékon keresztül megtanulja uralni a harapását. Ilyenkor tanulja meg a kutya, hogy különböző erőkkel lehet harapni, és bizonyos erősségi szint negatív reakciót válthat ki a testvéreiből. Ez a fontos visszajelzés indítja el a kutyust az úton a gyengédebb harapás felé, vagy legalábbis megérteti vele, hogy bizonyos szint felett fájdalmat okoz a harapása. A kutyák ebben az időszakban emberekkel is készségesebben érintkeznek, főleg, ha a születésüktől fogva megfelelően voltak kézben tartva. Ha ebben az elsődleges szocializációs időszakban távolítjuk el teljesen a kutyakölyköt az almából, az viselkedési zavarokhoz vezethet, mint például szeparációs szorongás, kényszeresség, félelem és agresszió.

Négy-öthetes korban veszi kezdetét az a változás, ami megindítja az elválasztási folyamatot. Ebben az időszakban előfordul, hogy az anya faképnél hagyja a kölykeit, amikor éppen szopnak. A kutyakölykök számára ezzel indul az átmenet az anyjuktól való teljes függéstől a független létezés felé olyan társas lényként, akinek ki kell ismernie magát a társas rendben.

Az elválás súlyos hatással lehet a kiskutya érzelmi jólétére, de minél rugalmasabb a kölyök, annál könnyebben fog alkalmazkodni. Kutatások kimutatták, hogy minél szigorúbb és fenyegetőbb az anya a kölykeivel az elválasztási folyamat során, annál kevésbé lesznek magabiztosak a kölykei, ha idegenekkel kell érintkezniük. Azoknak az anyáknak a kölykei, akik az elválasztási folyamat során szelídebbek, és kevésbé fenyegetően lépnek fel, általában magabiztosabban viselkednek emberek és más állatok közelségében, és jobban boldogulnak idegen környezetekben. Ha az anya ebben az életszakaszban elmulasztja a fontos visszajelzést a harapás erősségét vagy más társas viselkedéseket illetően, a kölyköket később már nehéz lehet erre megtanítani, így nagyon fontos az anya szerető terelgetése.