Bocsik Balázs

Alanyiság
és osztálytudat

– részlet –

KALLIGRAM · 2026

A kötet megjelenését a Nemzeti Kulturális Alap támogatta.

© Bocsik Balázs, 2026
© Pesti Kalligram, 2026
ISBN 978 963 468 636 1

„A különböző árutulajdonosok konkurrenciája [sic!] lehetetlen lenne, ha az egyes jelenségek racionalitásának megfelelne az össztársadalom pontosan racionálisan, törvényszerűen funkcionáló szervezete is. […] Másfelől ennek a törvényszerűségnek nemcsak hogy az egyesek feje fölött, rájuk való tekintet nélkül kell érvényesülnie, hanem soha nem is szabad, hogy teljesen és adekvátan megismerhető legyen. Mert az egész teljes ismerete e tudás szubjektumának olyan monopolhelyzetet biztosítana, amely egyet jelentene a kapitalista gazdasági rend megszűnésével.”

(Lukács György: Történelem és osztálytudat)

„Ezek hideg szonettek. Mind ügyesség
és szenvtelen, csak virtuózitás.
Bár munkában manapság nincs nemesség,
ez csupa munka, csupa faragás.

Ha költő, ki lázát árulja: tessék!
itt állok cédán, levetkőzve! láss!:
ez nem költészet; de aranyművesség!
s bár nem őszinte, nem komédiás.”

(Babits Mihály: Szonettek)

Mint erkölcsi kérdés

Ennek a kötetnek az ötlete egy Lukács Györggyel való beszélgetés során merült fel először. A kiváló filozófussal éppen egy gyárlátogatás után kocsiztunk Csepelről a belváros irányába. Közvetlenül azelőtt, hogy autóba ültünk volna, egy munkás megkérdezte a Nagy Embert, így: Lukács elvtárs, ha megszűntek az osztályok, miért van az, hogy én egész nap itt dolgozom, és kocsim sincsen, magáért pedig autót küld a BM? A Nagy Ember csak ennyit válaszolt: Nix deutsch?

Balázs Béla elmondása alapján tudtam, hogy Gyuri – még a bécsi emigráció éveiben érett leküzdhetetlenné benne ez a reflex –, ha kopogtatást hall, a pisztolyáért nyúl. Ezért fejemmel, a részvét minden testi jelét kódolva a mozdulatba, biccentettem a műszakvezető elvtárs irányába, hogy semmiképp se kopogtasson az autó felhúzott ablakán, hiába lennének még kérdései a zavarba ejtő párbeszéd után.

Futott velünk a rossz szekér. A Nagy Filozófusnak éppen azon fájt a feje, hogy a német diákmozgalomban rossz hírét költötték. Tudta, hogy nem beszéli a fiatalok nyelvét, és azt is, hogy nem lehet kint és bent is egeret fogni. Tudta, hogy ha Németországban marad, ha sikeresen habilitál ott, akkor egy konzervatív kultúrfilozófus lett volna, nem a világ legnagyszerűbb könyvének szerzője. Ezt a német diákok is tudták, ezért utálták.

Bátorkodtam neki elmondani, hogy egy kötetet tervezek írni. Erre szemén huncut fény villant át. De polgárit? – kérdezte. Nem tudom, Lukács elvtárs, válaszoltam. Azt tudom, szőttem tovább, hogy dialektikusan szeretném meghaladni a kortárs magyar líra horizontját. Képe a másodperc törtrésze alatt vált gondterheltté, s rám rivallt: olvasta maga a Történelem és osztálytudatot? Persze hogy olvastam, Lukács elvtárs, hát idén volt 100 éves, mindenki azt olvasta. A Nagy Ember arcán: zavar.

Miután a kínos csend feszültsége csillapodni látszott, halkan, de igen komolyan azt mondta nekem: tudja, az Előszóban írom, hogy aki nem elég képzett, az ugorja át az eldologiasodásról szóló fejezeteket, és majd csak a végén térjen azokhoz vissza. Mi lenne, ha erről írna, erről az ugrásról?

És akkor megértettem, hogy nem szeretné, ha abba a hibába esnék, mint amibe a frankfurti iskola. A dogmatikus szendergés véget ér, noha Lukács elvtárs, mint egy kisgyermek, elaludt.

Történelem

IV. Károly visszatérési kísérleteinek Wikipédia-oldala,

valljuk be, módfelett szórakoztató. Nem azért, mert

nem hiteles, sőt ellenkezőleg.

Éppen egy körúton, ami sajnos nem az ő nevét viseli,

a lakásod irányába igyekszem. Az én visszatérési kísérletem.

A tűzharcban kevesen sérültek meg, a monarchiát államformaként

megtartó kormányzó pedig éppen a legitimistákkal szemben küzdött –

mondom ezt már a konyhádban két üveg vörösbor után, amikor

megkérdezed, hogy ennek mégis mi köze ahhoz, hogy lefeküdtél

a húgommal.

IV. Károly megkoronázása baljóslatú volt. A visszaemlékezők közül

többen kiemelik, hogy a zavar tapintható, a ceremónia

sietős, a közérzet rossz volt, és ne feledjük

a kurva hideget. (A világháborúról nem is beszélve.)

Mindezt csak azért mondom el, mert a világtörténelmi személyiségek

mindig kétszer jelennek meg, és van az úgy, hogy mindkét esetben

komédiaként.

Miután széthányom a fürdőszobád, nem a spanyolnátha, hanem a metró visz el. Elkezdem akkor azt írni, hogy IV. Károly visszatérési kísérleteinek

Wikipédia-oldala, valljuk be, s elalszom.

Interlúd I.: Az osztálytudat
alanyi karaktere

Név

Mindig egyszerűen kezdik, nem zajt vernek, csak lassan

megfojtanak vele. Némán kell hallgasd, mikor elmondják,

hogyha netán jól is járnak veled, esetleg a falóban,

az új városhoz már miért kellenél. Egy üres gyomor a sorban.

Kérkedők, akik semmit nem tudnak. Zavarukban

megtanulják a neved, és érthetetlenné ismétlik. Jaj, a kántálók,

ezek a kövér szentek, megaltatnak a tejben. Elválunk egymástól,

mint a föveny redőiben a hullámok egy üres parton. A vége

persze valami áhítat, valami érvénytelen,

a nevem.

Köszönetnyilvánítás

A kötet megírásához nyújtott, szavakkal nehezen megragadható segítségükért a szerző örökké hálás

családjának, akiknek sokszor kisajátította a történeteit, Bocsik Gábornak, Körmendi Gyöngyinek, Bocsik Bogdánnak és Boldizsárnak,

gyermekkori barátainak, akiknek a szavai és gondolatai szétválaszthatatlanul összefonódtak az övéivel, Ádám Dórának, Fekete Döncinek, Kerekes Kristófnak és Szabó Balázsnak,

azoknak, akik barátságukkal, szakmai belátásaikkal, szolidaritásukkal megfizethetetlen és meg-nem-fizetett módon járultak hozzá e versek létrejöttéhez: Ádám Zsófiának, Alter Emesének, Biró Krisztiánnak, Bodor Emesének, Csete Somának, Fehér Renátónak, Hites Sándornak, Ilosvai Eszternek, Koczka Violának, Melhardt Gergőnek, Radnai Dánielnek, Rieder Anna Rózának, Szűcs Anna Emíliának, Váradi Bencének, Vida Kamillának,

annak, aki a legtöbbet segített abban, hogy be lehessen fejezni azt, amit be kellett fejezni, Váradi Eszternek

és minden megemlített kétlábú és négylábú élőlénynek.

A kötetben jelöletlen idézetek szerepelnek a következőktől:

Simone de Beauvoir, Biró Krisztián, Esterházy Péter, Fáy András, Nyikolaj Vasziljevics Gogol, Hiperkarma, József Attila, Kölcsey Ferenc, Lukács György, Karl Marx, Friedrich Nietzsche, Nirvana, Christopher Nolan, Pink Floyd, Pulszky Ferenc, Radiohead, Sinkó Ervin, The Doors, Ocean Vuong.

Tartalom

Mint erkölcsi kérdés

Történelem

Majestät, nix deutsch

IV. Károly visszatérési kísérleteinek Wikipédia-oldala,

Birodalmi trauma

Gondolatok 1914 őszén

via appia

Rossz közérzet a kultúrában

Mit csinálnak és milyenek a körúton belüli marxisták?

Huszt repríz: A Német

Interlúd I.: Az osztálytudat alanyi karaktere

1Név

Név

Gyomrában I.

Interlúd a falu kutyáival

Nekrózis

Ithaka 404 Hz

Gyógytorna

Persze

Folyamodvány egy lehetséges utcanév elfogadásáért

Terület I.

Történeteim

Történetem

Édesapám telefonja

Édesapám kutyái

Fölény

Hősök tere / 30 rövid humoreszk

Interlúd II.: Az alanyiság osztálykaraktere

Terület II.

Gyomrában II.

a néhány sorok kiüresítése

Radikális fogalmak

Azért az mégis

Kalüpszó

Költözés a márkinővel

A márkinő egy liberális (jaj)

Taktika és etika

meztelen drezda

egy kifejezetten alanyi vers a kötetem végére

Köszönetnyilvánítás

Kiadta a Pesti Kalligram Kft.,
Budapest, 2026.
Elektronikus kiadás

Felelős kiadó Mészáros Sándor

Felelős szerkesztő Tóth-Czifra Júlia
A borítót Váradi Bence fotójának
felhasználásával Hrapka Tibor tervezte
Elektronikus könyv Nagy Lajos

Kalligram e-könyvek

ISBN 978 963 468 636 1

Felhasznált betűtípus:
Noto Serif – SIL OFL