részlet

Budapest, 2022

A fordítás alapjául szolgáló mű:
Jennifer E. Smith: The Unsinkable Greta James

Copyright © 2022 by Jennifer E. Smith, Inc.
All rights reserved.

Hungarian translation © Katona Ágnes, 2022
© XXI. Század Kiadó, 2022

borítóterv © Elena Giavaldi

ISBN 978 963 568 235 5

Kiadó Kft., Budapest
Felelős kiadó Bárdos András és Rényi Ádám

Kiadványfelelős Kovács-Rényi Anna
Szerkesztette Nemes Krisztián
Előkészítés Takács Andrea
Korrektúra Spirk Ildikó
Elektronikus változat Ambrose Montanus

Susan Kamilnak, aki már akkor hitt ebben a könyvben,
amikor még egyetlen sort sem írtam belőle

„Azért mentünk, hogy hajótörést szenvedjünk.”

J. M. Barrie,

The Boy Castaways of Black Lake Island

Előtte

Első fejezet

Greta egy nyugat-hollywoodi szálloda ablakában áll, amikor bátyja aznap harmadszor is felhívja. Az utca túloldalán egy hirdetőtáblán karcsú, fehér jacht ring a türkizkék vízen, egy új sörfajtát reklámoz, és van rajta valami – talán a sodródás érzése –, ami megkönnyíti, hogy nemet mondjon, amikor végre felveszi a kagylót.

– Ugyan már – mondja Asher. – Csak egy hétről van szó.

– Egy hét egy bárkán.

– Egy hajón – helyesbít a bátyja.

– Pont erre van a legkevésbé szükségem – mondja Greta, és elfordul az ablaktól, amely mögött a fény álmatag, rózsaszín. Most ért vissza egy fotózásról, második albumának borítójára fényképezték, amelynek a megjelenését júliusra halasztották. Ha Gretán múlik, még tovább is halasztották volna, de kiderült, hogy ez nem lehetséges. Ehelyett Los Angelesbe parancsolták, ahol három napot töltött egy raktárban, villogó fényképezőgépek és öltönyös, sportcipős menedzserek között, arcukra kiül a nyomás, hogy ennek sikerülnie kell.

Két hónapja, hogy utoljára élőben lépett föl – akkor, egy héttel az édesanyja halála után összeroppant a színpadon –, de minden más haladt előre, a dolgok üzleti része tovább zakatolt, nagyrészt nélküle.

Az íróasztalon, a szálló levélpapírja mellett egy tálka bonbon van a szállodaigazgató levélkéjével: Annyira örülünk, hogy itt van. Gretának azonnal az édesanyja jut az eszébe, aki nincs itt, és akinek a hiánya annyira döbbenetesen végleges, hogy ennyi elég is ahhoz, hogy a szíve elnehezüljön.

– Miért nem mész te? – kérdezi Ashert, miközben elképzeli, hogy ilyen sok időt tölt az apjával egy bárkán. Az alaszkai tengeri körút az édesanyja ötlete volt. Másról sem beszélt majdnem egy éven át, egészen márciusig, amikor megrepedt egy verőér az agyában, és az egész világ mintha megállt volna.

Most már csak egy hónap van addig. És az apja továbbra is menni akar.

– Nem hagyhatjuk, hogy egyedül csinálja végig – mondja Asher, és nem válaszol a kérdésére. – Olyan nyomasztó gondolat.

– Nem lenne éppenséggel egyedül – mondja Greta, és a fürdőszobába sétál. – Ott lesznek Fosterék meg Bloomék. Majd ők vigyáznak rá.

A tükörképét bámulja, a fotózáshoz kisminkelt arcát. Vörös száj, fehér bőr, fekete szemceruzával körülrajzolt zöld szem. Barna haja, amely rendszerint szerteszét áll, most selymes és sima. Leteszi a mobilt a mosdó szélére, kihangosítja, aztán megnyitja a vizet, és elkezdi magáról lesúrolni ezt az egészet.

– Csak ötödik kerék lenne – erősködik Asher, hangja visszhangzik a fürdőszobában. – Olyan lehangoló. Egyikünknek vele kell menni.

– Oké – mondja Greta. – Menj te.

– Nem lehet.

Greta felegyenesedik. A bőre kipirult, de már kezd hasonlítani önmagára, amitől mindig megkönnyebbül. Felkap egy törülközőt, és szárogatni kezdi vele az arcát.

– Az a helyzet – mondja, miközben megint kezébe veszi a telefont, visszamegy a szobába, és leveti magát az ágyra –, hogy téged szeret.

– Greta – mondja immár türelmetlenül Asher. – Tudod, hogy nem lehet.

Greta persze tudja. Ashernek felesége van, és három, ötévesnél fiatalabb kislánya. Állása van, főnöke, heti öt munkanapja, személyügyi osztálya és megszabott mennyiségű szabadsága, amit rendszerint olyankor használ el, amikor a gyerekek betegek. Évek óta nem ült repülőn.

Greta csak ezen a héten háromszor repült már.

Felsóhajt.

– Mondd, mikor is lesz pontosan?

– Május végén, június elején.

– Vissza kell érnem a Gov Ballra ötödikén – mondja Greta, aki szinte illetlenül megkönnyebbül, hogy érvényes kifogása van, bármennyire retteg is tőle. De Ashert ez nem állítja le.

– Szerencséd van – mondja –, negyedikén értek vissza.

– Tudod, hogy ez nem átlagos fellépés. Ez fontos.

– Fontosabb apunál?

– Ez nem volt szép.

– Nem arról van szó, hogy választanod kell. Visszaérsz New Yorkba, hogy tehesd a dolgod. És úgy hallom, Alaszka gyönyörű ilyenkor. Lehet, hogy még kicsit hűvös, de apu spórolni akart egy kicsit…

– Asher.

– Mi van?

– Szerintem nem vagyok rá képes.

– Dehogynem. Annyira szereted a vizet. Emlékszel, amikor kivittük a kenut…

– Érted, mire gondolok.

Asher elhallgat, aztán annyit mond:

– Tudod, nem csak apu kedvéért csinálnád.

És ez a döntő mondat.

Tartalom

Előtte

Első fejezet

Szombat

Második fejezet

Harmadik fejezet

Negyedik fejezet

Ötödik fejezet

Vasárnap

Hatodik fejezet

Hetedik fejezet

Nyolcadik fejezet

Kilencedik fejezet

Hétfő

Tizedik fejezet

Tizenegyedik fejezet

Tizenkettedik fejezet

Tizenharmadik fejezet

Kedd

Tizennegyedik fejezet

Tizenötödik fejezet

Tizenhatodik fejezet

Szerda

Tizenhetedik fejezet

Tizennyolcadik fejezet

Tizenkilencedik fejezet

Huszadik fejezet

Huszonegyedik fejezet

Huszonkettedik fejezet

Huszonharmadik fejezet

Huszonnegyedik fejezet

Huszonötödik fejezet

Huszonhatodik fejezet

Huszonhetedik fejezet

Csütörtök

Huszonnyolcadik fejezet

Huszonkilencedik fejezet

Péntek

Harmincadik fejezet

Harmincegyedik fejezet

Szombat

Harminckettedik fejezet

Vasárnap

Harmincharmadik fejezet

Utána

Harmincnegyedik fejezet

Köszönetnyilvánítás

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Dancing Script – SIL Open Font License
EB Garamond – SIL Open Font License
Jost – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License 2.0
Raleway – SIL Open Font License