Fogságban

Szabó Roland

2022

Underground Kiadó Kft.

www.undergroundkiado.hu

Minden jog fenntartva!

Egy férfi feküdt az ágyon egy apró szobában. Termete átlagosnak tűnt, bár látszott, hogy nincs nagyon túltáplálva. Haja rövid volt, fekete és kissé kócos, míg arca megviseltnek tűnt és fáradtnak.

Nem volt idős, középkorú lehetett, de vonásai azt sugallták, hogy többet látott már életében, mint amennyit kellett volna. Szíve halkan és lassan vert, ahogy aludt az ágyon, majd hirtelen elkezdett egyre gyorsabban, hevesebben verni. Szívverése hamar őrült tempóra váltott át, mire hirtelen, leizzadva pattant fel az ágyról. Arcáról sugárzott az értetlenség. Nagyokat lélegezve kapkodta a fejét jobbra-balra, próbálta feltérképezni a helyet, ahol volt, de semmi ismerőset nem látott, nem tudta, hogyan került ide, de ami még rosszabb, nem tudta, hogy ő kicsoda. Kicsit jobban körbenézett a helyiségben, de nem volt elég világos ahhoz, hogy mindent tökéletesen lásson, csupán egy ablakból szűrődött be némi halovány fény, amire pedig masszív rácsok voltak felszerelve. Szemeit kidörzsölte és várta, hogy jobban hozzászokjon a szeme a fényviszonyokhoz, de a hely, ahol volt nem tűnt valami bizalomgerjesztőnek. Ez a hely inkább tűnt valami tömlöcnek mintsem szobának és még a mérete is hasonló volt ahhoz. Egy kopott, koszos ágy a sarokban, amin a férfi is feküdt, a másik sarokban túlságosan is közel az ágyhoz, egy toalett, aminek már az ülőkéjére nézve is felfordult a férfi gyomra.

A falak kicsit nedvesnek tűntek és a szagok sem voltak kellemesek, amik beborították a helyiséget. A férfi végignézett magán, látva, hogy csak egy egyszerű, vékony hosszúnadrág van rajta, hozzáillő

egyszínű pólóval. Közelebb sétált az ajtóhoz megnézni, hogy ki tud-e jutni onnan, de az ajtó zárva volt. Kicsit megrángatta erősebben, hátha kinyílik, de túl masszívnak tűnt, csupán egy kisebb nyílás volt az ajtó közepe tájékán. A férfi két kézzel a fejét fogva járkált fel s alá a helyiségben, idegesen, zavartan. „Hol vagyok? Egyáltalán ki vagyok? Miért zártak be ide?” Tette fel a zavaró kérdéseket magában, majd a dühtől hirtelen elborulva, nekifutott az ajtónak erőteljesen nekiesve a testével, majd koppant egy nagyot és míg az ajtó állva maradt, ő visszapattant. A férfi lassan térdre borult és a kezeibe temette az arcát. Érezte mintha sírógörcs akarna előtörni belőle, de próbálta elfojtani magában az érzést és csak térdelt a földön, megkeseredve, összetörve lelkileg.