Lucy Clarke

részlet

Budapest, 2022

A fordítás alapjául szolgáló mű:
Lucy Clarke: The Castaways

Copyright © 2021 Lucy Clarke
All rights reserved.

Hungarian translation © Novák Gábor, 2022
© XXI. Század Kiadó, 2022

Borító design © HarperCollins
Borítófotók © Shutterstock

ISBN 978 963 568 207 2

21. Század Kiadó – XXI. Század Kiadó Kft., Budapest
Felelős kiadó Bárdos András és Rényi Ádám

Kiadványfelelős Kovács-Rényi Anna
Szerkesztette Darvasi Ferenc
Előkészítés Korpa Ildikó
Korrektúra Harrach Judit
Elektronikus változat Ambrose Montanus

Jamesnek, Tommynak és Darcynak

1 Akkor | Lori

Lori végighúzta gurulós bőröndjét a repülőtér párás sétányán. Elszabadult tincsei nedvesen tapadtak a nyakára. Amikor megpillantotta a beszállókapu számát maga előtt, egy pillanatra megtorpant, és hátranézett a válla felett.

A húga még mindig sehol.

Kihalászta mobiltelefonját a zsebéből, de a kijelző üresen bámult vissza rá. Nem kapott üzenetet. Nem volt nem fogadott hívása sem. Szíve hevesen vert a mellkasában: perceken belül be kell szállniuk.

Vitájuk egy részlete beszivárgott a gondolatai közé. Már rád sem ismerek…

Alsó ajkát harapdálta, addig szorította fogai közt a puha szövetet, amíg meg nem érezte a vér ízét.

Próbálta elképzelni magát, ahogy Erin nélkül távozik – felszáll a szigetek közti járatra, amely elviszi őt a fidzsi szigetvilág legdélebbi részére. Az utazás nehezebbik részét, a hosszú repülőutat Londonból a Fidzsi-szigetekre tegnap már letudta. Még nyugtatóra sem volt szüksége. De akkor ott ült mellette Erin, aki rágcsálnivalóval, zenével, könyvekkel felszerelkezve érkezett, és annyira lefoglalta, hogy milyen italt rendeljenek, ha már a levegőben lesznek, hogy Lori szinte észre sem vette a felszállást. Esti megérkezésükkor bejelentkeztek egy tengerparti hotelbe, és azt tervezték, hogy vacsoráznak valamit, és alszanak egyet, mielőtt a reggeli géppel továbbindulnak a nyaralóhelyre.

Csakhogy most mégis egyedül volt itt, Erin nélkül.

Behúzta a bőröndjét a mosdóba. A kézmosó fölé hajolva szemügyre vette magát a tükörben. Ujjhegyeit végighúzta bedagadt szemhéján, a szeme alatti sötét árnyékokon.

Előző éjjel nem aludt, félig-meddig várta a csosszanó lépteket a hotel folyosójáról, a kopogtatást az ajtaján, húga hangját, ahogy suttogva-kiáltva kér bebocsátást. Elképzelte a beginezett Erint, a részeg motyogással elhadart bocsánatkérést. Talán be is engedte volna, és helyet biztosít számára a szállodai szoba széles ágyán. Figyelmezteti, hogy forduljon a másik oldalára, és ne horkoljon. Vagy mégsem tette volna. Talán csak résnyire nyitja az ajtót, és kiszól neki, hogy távozzon.

Ám Lori azt sem tudta pontosan, hogyan érez, mert Erin nem tért vissza.

Elővette a sminktáskáját, hogy lefoglalja valamivel a kezét. Arca sápadtsága túl sok zárt helyen töltött óráról árulkodott. Hónapok óta nem kényeztette a napfény. Istenem, a kék ég! Az úszás a meleg tengerben. A friss levegő. Egy jó könyv. Megérdemelte ezt a nyaralást. Szüksége volt rá.

De mi van, ha az egész egy nagy hiba? A pillanat hatása alatt intézte a foglalást. Hajnali háromkor. Ágyneműje összegyűrődött az újabb nyugtalan éjszakától. Azért vette elő a laptopját, hogy megnézzen egy filmet – bármit, ami lefoglalja a gondolatait –, de felugrott egy hirdetés. Tíz éjszaka egy távoli, vadregényes fidzsi szigeten, és a dátum magában foglalta a huszonnyolcadik születésnapját. Megnyitott egy új ablakot, ellenőrizte a közös bankszámlát, és látta, hogy még maradt rajta kétezer font. Baszódj meg, Pete, gondolta, miközben rákattintott a Foglalás megerősítése gombra.

A hajnal első fényeinél, kezében egy bögre gőzölgő teával besurrant Erin szobájába, és húga mellé bújva bedugta lábát az ágytakaró alá.

– Alszom – mormolta Erin.

– Nagy hírem van – jelentette be Lori. – Csinálok egy kis fényt. – Átnyúlt az éjjeliszekrényen álló lámpához, és felkapcsolta. – Lefoglaltam magunknak egy utat. A Fidzsi-szigetekre. Január második hetében. Azt mondtad, fel kell használnod az éves szabadságodat. Itt a megoldás.

Erin egy hajszálnyit megemelte a fejét, és kinyitotta az egyik szemét.

Lori el tudta képzelni, mit gondol a húga – De hiszen Lori retteg a repüléstől. Sosem utazik sehová. Egy nyaralás csupán tapasz egy sokkal mélyebb seben –, ezért ahelyett, hogy esélyt adott volna neki a megszólalásra, halk, eltökélt hangon folytatta:

– El kell utaznom. És az egyetlen ember, akivel ezt el tudom képzelni, te vagy. – Hangsúlyos szünetet tartott. – Együtt.

Együtt. A szó története és súlya ott lüktetett kettejük közt.

Rövid csend támadt, egy lélegzetvételnyi tétova szünet.

– Rendben.

És most mégis Lori volt az, aki a repülőtéren várakozott. Egyedül.

Összehúzta sminktáskája cipzárját, fogta a bőröndjét, és kisietett a mosdóból.

A folyosó még mindig elhagyatott volt. Újra a mobilja után nyúlt, forgatta az ujjai közt, töprengett. Erinnek kellene hívnia őt… és mégis, hallani akarta a hangját, megbizonyosodni róla, hogy jól van.

Tárcsázott.

Miközben a kicsengést hallgatta, figyelte, ahogy egy frissen vasalt, fehér egyenruhát viselő pilóta végigsétál a folyosón. A tengerkék, ellenzős sapka alól táskás, véreres szempár villant elő. Vajon az én gépem pilótája? A férfi lehajolt, valamit keresett fedélzeti csomagjában, vonásai zavart tükröztek. Egyik kezével végigsimított az arcán, a megereszkedett bőrt az állkapcsa felé húzta. Néhány másodperc múlva felhagyott a kereséssel, vett egy mély lélegzetet, és a tekintetét a földre szegezve folytatta útját.

A hangpostafiók váratlan kattanására Lori elkapta a tekintetét a pilótáról.

– Erin vagyok, fogd rövidre – szólalt meg a húga hangja, és szinte azonnal jött a sípolás, mintha össze lettek volna kapcsolva.

Lori tétovázott, a súlyos csend elnyúlt, ahogy a készülék rögzítette hallgatását.

Gondolatai visszarepültek két évtizeddel. A csillagmintás takaró alatt feküdtek, meleg lélegzetük hallatszott a selymes sötétségben. Anyjuk alig egy hete halt meg. Lori húga kezét szorongatva suttogta: Nem kell félned, Erin. Én vagyok a nővéred, majd én vigyázok rád.

De mi van akkor, amikor Lorinak van szüksége rá? Mint most. Akkor mi van?

– A repülőtéren várok – suttogta, ajkát egészen közel tartva a telefonhoz. – Hol a francban vagy?

Tartalom

1. Akkor | Lori

2. Most | Erin

3. Most | Erin

4. Akkor | Lori

5. Most | Erin

6. Most | Erin

7. Akkor | Lori

8. Most | Erin

9. Akkor | Lori

10. Most | Erin

11. Most | Erin

12. Akkor | Lori

13. Akkor | Lori

14. Most | Erin

15. Akkor | Lori

16. Akkor | Lori

17. Most | Erin

18. Akkor | Lori

19. Most | Erin

20. Akkor | Lori

21. Most | Erin

22. Akkor | Lori

23. Most | Erin

24. Akkor | Lori

25. Most | Erin

26. Akkor | Lori

27. Most | Erin

28. Akkor | Lori

29. Akkor | Lori

30. Most | Erin

31. Akkor | Lori

32. Most | Erin

33. Akkor | Lori

34. Most | Erin

35. Akkor | Lori

36. Most | Erin

37. Akkor | Lori

38. Most | Erin

39. Akkor | Lori

40. Most | Erin

41. Akkor | Lori

42. Most | Erin

43. Akkor | Lori

44. Most | Erin

45. Akkor | Lori

46. Most | Erin

47. Akkor | Lori

48. Most | Erin

49. Akkor | Lori

50. Most | Erin

51. Lori | Akkor

52. Erin | Most

53. Akkor | Lori

54. Most | Erin

55. Akkor | Lori

56. Most | Erin

57. Akkor | Lori

58. Most | Erin

59. Most | Erin

60. Most | Erin

61. Most | Erin

62. Akkor | Lori

63. Akkor | Lori

64. Akkor | Lori

65. Most | Erin

66. Most | Erin

Négy héttel később | Lori

Négy héttel később | Erin

Köszönetnyilvánítás

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
EB Garamond – SIL Open Font License
Jost – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License 2.0