Michelle Celmer

Szerelemben nincs barátság

Ann Major

Megzabolázott feleség

Maya Banks

Szertelenül tökéletes

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy -visszakereső rendszert; kivételt képez a kritikus, aki kritikájában rövid szakaszokat idézhet belőle. Ez a kiadvány a Harlequin Enterprises ULC-vel létrejött megállapodás nyomán jelenik meg. Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

§ All rights reserved including the right of reproduction in whole or in part in any form. Without limiting the generality of the foregoing reservation of rights, no part of this publication may be modified, reproduced, transmitted or communicated in any form or by any means, electronic or mechanical, including photocopy, recording or any information storage and retrieval system, without the written permission of the publisher, except for a reviewer, who may quote brief passages in a review. This edition is published by arrangement with Harlequin Enterprises ULC. This is a work of fiction. Names, characters, places and incidents are either the product of the author’s imagination or are used fictitiously, and any resemblance to actual persons, living or dead, businesses, companies, events or locales is entirely coincidental and not intended by the author.

© Michelle Celmer, 2012 – Vinton Kiadó Kft., 2026

A mű eredeti címe: Caroselli’s Christmas Baby (Harlequin, Desire)

Második, átdolgozott kiadás. (Első megjelenés: 2015)

Magyarra fordította: Kiss Gábor

© Ann Major, 2011 – Vinton Kiadó Kft., 2026

A mű eredeti címe: Marriage At The Cowboy’s Command (Harlequin, Desire)

Második, átdolgozott kiadás. (Első megjelenés: 2014)

Magyarra fordította: Kovács Vera

© Maya Banks, 2012 – Vinton Kiadó Kft., 2026

A mű eredeti címe: Tempted By Her Innocent Kiss (Harlequin, Desire)

Második, átdolgozott kiadás. (Első megjelenés: 2014)

Magyarra fordította: Vásárhelyi Zsolt

Nyomtatásban megjelent: a BIANCA 366. számában, 2026

Átdolgozott kiadás

ISBN 978-615-108-133-4

A Bianca a Vinton Kiadó Kft. időszaki kiadványa

A HARLEQUIN ® és ™ a Harlequin Enterprises Limited vagy a konszern leányvállalatai tulajdonában álló védjegy, amelyet mások licencia alapján használnak.

Magyarországon kiadja a Vinton Kiadó Kft., 2026

- A kiadó és a szerkesztőség címe: 1118 Budapest, Szüret u. 15.

- Felelős kiadó: dr. Bayer József

- Telefon: +36-30-300-9899; e-mail-cím:info@vintonkiado.hu

Kiadónk újdonságairól, a megrendelési lehetőségekről honlapunkon is tájékozódhat:

www.vintonkiado.hu

Az e-book formátumot előállította:

www.bookandwalk.hu

Michelle Celmer

Szerelemben nincs barátság

ELŐHANG

– Guiseppe, mint az ügyvéded és barátod mondom, hogy nem tartom jó ötletnek.

Guiseppe Caroselli abban a bőr karosszékben ült, amelyet időközben elhunyt feleségétől, Angelicától kapott a nyolcvanötödik születésnapjára. Marcus Russo a pamlagon foglalt helyet. Ingerültnek tűnt – és joggal. Guiseppe terve balul is elsülhet, és újabb viszályok forrása lehet a már amúgy is békétlen családban. Csakhogy Guiseppe öregember, és lassan lejár az ideje. Természetesen tétlenül hátra is dőlhetne, de ez nem az ő stílusa. Nem, neki egyszerűen cselekednie kell, kézben tartania a dolgokat.

– Nincs más út – magyarázta. – Már épp eleget vártam.

– Nem is tudom, mi a rosszabb – felelte Marcus, majd felállt és az ablakhoz sétált. – Ha igent mondanak, vagy ha visszautasítják az ajánlatot.

– Hidd el, nem maradt más választásom.

Világéletében a Caroselli-örökség megmaradása volt Guiseppe Caroselli számára a legfontosabb, ezért a második világháború viharában a hazájából is megszökött. Alig néhány szót beszélt angolul, és a zsebében is csak néhány dollár lapult, valamint a nagyszülei titkos csokoládéreceptje, amelyet akkor és most is kívülről tudott. Szent meggyőződése volt, hogy a Carosellik sokra hivatottak.

Keményen dolgozott és sokáig takarékoskodott, míg össze nem gyűlt annyi pénze, hogy Chicago belvárosában megnyissa az első Caroselli csokoládéboltot. A rákövetkező hatvan évben a Caroselli név világhírű lett – de hamarosan talán örökre eltűnik. Nyolc unokájából és hat dédunokájából egyik sem viszi tovább a családi nevet. Noha mindhárom fiának született fia, de ők a mai napig szinglik. Az unokáit egyáltalán nem érdekli, hogy megnősüljenek és családot alapítsanak.

Giuseppének így nem maradt más választása, mint kézbe venni az ügyet, és olyan ajánlatot terjeszteni eléjük, amelyet nem utasíthatnak vissza.

Halkan kopogtak az ajtón, és egy vékony, hórihorgas komornyik, aki csaknem olyan öreg volt, mint a munkaadója, lépett be.

– Megérkeztek, uram.

Éppen jókor, gondolta mosolyogva Giuseppe. Egyvalamit az unokái javára kell írni: mindig pontosak. És éppoly becsvágyók, mint annak idején ő, ezért Giuseppe biztosra vette, hogy működni fog a terve.

– Köszönöm, William. Küldje be őket!

A komornyik bólintott, és pár másodperc múlva beléptek Giuseppe unokái. Elsőként Nicolas, akit mindenki Nicknek becézett. Kedves fiatalember volt, és megszokta, hogy a mosolya mindig segíti a nehézségek legyőzésében és a női szívek meghódításában. Őt az unokatestvére, Robert „Rob” Caroselli követte, aki komoly és lojális férfi hírében állt. Vgül Giuseppe legidősebb unokája, a megbízható és határozott Antonio, akit csak Tonynak neveztek.

Giuseppe lassan felemelkedett a karosszékből.

– Köszönöm, hogy eljöttetek, fiúk. – A kanapéra mutatott. – Kérlek benneteket, foglaljatok helyet!

A fiatalemberek engedelmeskedtek. Giuseppe figyelmét nem kerülte el, hogy egy kicsit nyugtalannak tűnnek.

– Bizonyára azon töprengtek, miért hívattalak ide benneteket – mondta, és ismét leült.

– Kíváncsi lennék, miért nem beszélhetünk erről senkinek. – Nick a homlokát ráncolta. – És miért van itt Marcus? Történt valami?

– Talán beteg vagy? – kérdezte Tony.

– Kutya bajom – felelte Giuseppe. Olyan erős és egészséges, hogy legfeljebb nyolcvankét évesnek érzi magát. – Egy fontos kérdést kell megbeszélnünk.

– Bajban van a vállalat? – kérdezte Rob, akinél a cég első helyen állt, ez egyszerre volt áldás és átok.

Ha nem érdekelné annyira a karrier, akkor már rég megnősült volna, és gyerekei lennének.

– Nem az üzletről van szó – mondta Giuseppe. – Legalábbis nem közvetlenül. Sokkal inkább a Caroselli névről, amely óhatatlanul kihal, ha nem nősültök meg és nem lesznek gyerekeitek.

Az unokái csüggedten néztek össze.

– Nonno, már beszéltünk erről – felelte Nick. – Még nem állok készen a családalapításra. És azt hiszem, a többiek nevében is beszélek, ha kijelentem, hogy hiába erőlteted, ezzel nem változtatod meg a véleményünket.

– Tudom. Ezért megpróbállak ösztönözni benneteket.

A fiatalemberek kíváncsian felkapták a fejüket.

– Ösztönözni?

– Létrehoztam egy harmincmilliós pénzalapot, amely egyenlő részben oszlik el köztetek, ha megnősültök és fiatok születik.

Az unokák döbbenten meredtek egymásra.

Először Nick tért magához.

– Tényleg tízmillió dollárt akarsz fizetni azért, ha megnősülünk és gyerekünk lesz?

– Csak ha fiú. És vannak feltételeim.

– Ha megpróbálsz összeboronálni minket az óhazából származó, csinos olasz lányokkal, hát felejtsd el! – mondta Rob.

Giuseppe ebben nem is reménykedett. Noha örült volna, ha mindegyikük olasz feleséget választ, de minden álma nem teljesülhet.

– Azt vesztek el, akit akartok.

– Akkor hol a bökkenő? – kérdezte Tony.

– Először is senkinek sem beszélhettek erről az egyezségről. Sem a szüleiteknek, sem a testvéreiteknek, még a jövendő feleségeteknek sem. Ha valamelyikőtök mégis megteszi, a tízmillió dollárját a többiek közt osztjuk szét.

– És? – kérdezte Nick.

– Amennyiben az elkövetkező két évben csatlakozom a nagyitokhoz – nyugodjék békében! –, és addig nincs mindnyájatoknak férfi örököse, akkor a harmincmillió visszaszáll rám.

– Tehát ketyeg az óra – állapította meg Nick.

– Talán. Természetesen száz évig is élhetek. Az orvosaim biztosítottak, hogy a legjobb egészségnek örvendek. Készen álltok vállalni a kockázatot, és elfogadjátok a feltételeimet?

– És mi van Jess-szel? – kérdezte Nick. – Négy gyereke van. Ő semmit sem kap?

– Szeretem a nővéredet, Jessicát és az összes unokámat, de az ő gyerekeik nem viszik tovább a Caroselli nevet. Tartozom annyival a szüleimnek, a nagyszüleimnek és valamennyi felmenőmnek, hogy gondoskodjam a nevünk fennmaradásáról. De természetesen nem akarom, hogy bármelyik unokám mellőzve érezze magát, ezért kell titokban tartani az egyezségünket.

– Alá kell írnunk valamiféle szerződést? – fordult Tony Marcus felé.

– Én ezt javasoltam – felelte az ügyvéd. – De a nagyapátok ellene volt.

– Senki sem ír alá semmit – jelentette ki Giuseppe. – Meg kell elégednetek az adott szavammal.

– Természetesen bízunk a szavadban, nonno – szólt Nick. – Sosem adtál okot rá, hogy kételkedjünk benned.

– Én is bízom benneteket, hogy a megállapodásunkat titokban tartjátok.

Tony homloka ráncba szaladt.

– De mi van, ha meghalsz? A család akkor sem értesülhet a dologról?

– Senki sem fog gyanakodni. A pénzt félretettem, és csak Marcusnak, az ügyvédemnek és egyben a végrendeletem végrehajtójának van hozzáférése. Ő gondoskodik róla, hogy igazságosan elosszák köztetek.

– És ha nem akarunk családot alapítani? – tudakolta Rob.

– Akkor elveszíted a részedet, és az unokatestvéreid kapják meg – vonta meg a vállát Giuseppe.

A fiatalemberek összenéztek. A nagyapjuk tudta, milyen büszkék és függetlenek, tehát azt sem zárta ki, hogy visszautasítják az ajánlatát.

– Még ma választ kell adnunk? – kérdezte Nick.

– Nem, de meg kell hogy ígérjétek, komolyan elgondolkoztok a javaslatomon.

Megint egymásra néztek, aztán mindhárman bólintottak.

– Természetesen, nonno – felelte Rob.

Giuseppe óriási megkönnyebbülést érzett, mintha valami hatalmas tehertől szabadult volna meg. Még nem lehet biztos benne, hogy elfogadják az indítványát, de legalább nem utasították nyomban el. Mivel jellemző rájuk a sportszellem, több mint valószínű, hogy ha valamelyikük rábólint, akkor a másik kettő is ringbe száll.

Beszélgettek még egy kicsit az üzletről meg a családról, azután Nick, Rob és Tony elbúcsúzott.

– Véleményed szerint mit fognak szólni, ha megtudják, hogy nem létezik az a harmincmillió dollár? – kérdezte meg Marcus, miután kettesben maradtak.

Giuseppe vállat vont.

– Szerintem boldogok és hálásak lesznek, amiért megtalálták a szerelmet, és egy csöppet sem fogja érdekelni őket a pénz.

– Roppant gazdag vagy. Sosem gondolkoztál el rajta, hogy odaadod nekik a pénzt, ha teljesítik a feltételeidet?

– Hogy a többi unokámat halálosan megbántsam? – kérdezte felháborodva Giuseppe. – Tulajdonképpen milyen embernek tartasz te engem?

Marcus kétségbeesetten megcsóválta a fejét.

– És ha tévedsz? Ha csak a pénz érdekli őket? Ha dühösek lesznek, amikor kiderül, hogy hazudtál nekik?

– Kizárt dolog.

1. FEJEZET

Már megint elkésett.

Bosszúsan, ugyanakkor derűsen figyelte Terri Phillips a legjobb barátját, Nick Carosellit, amint céltudatosan átvágott az éttermen, és a bár melletti kedvenc asztalukhoz igyekezett, ahol minden csütörtök este együtt vacsoráztak.

Fekete hajával, sötétbarna szemével, napbarnított bőrével és izmos, de karcsú alakjával Nick pontosan az a férfi volt, aki után mindenki megfordult, ám a férfi látszólag ezt észre sem vette. Persze tudta, hogy tetszik a nőknek, és nem szégyellte ezt kihasználni, ha szükségesnek vélte.

– Sajnálom, hogy késtem – mentegetőzött, és úgy mosolygott, ahogy mindig, ha le akart szerelni másokat. Kövér hópelyhek ültek kabátja vállán meg sötét haján. Az arca kipirult a hidegtől. Ebből Terri azt a következtetést vonta le, hogy a két háztömbnyire lévő Caroselli főhadiszállástól gyalog tette meg az utat. – Rengeteg dolgom volt ma.

– Én is csak nemrég érkeztem – füllentette Terri, noha már több mint húsz perce az asztalnál ült.

Így volt elég ideje, hogy megigya mindkét pohár pezsgőt, amelyekkel eredetileg koccintani akart.

Nick előrehajolt, és csókot lehelt a lány arcára. Terri érzékeny bőrét egy kicsit dörzsölte a borosta. Beszívta a tusfürdő fűszeres illatát, amelyet ő ajándékozott a férfinak születésnapjára. Az illat elkeveredett a csokoládé édes aromájával, amely mindig körüllengte Nicket, mivel a napjait a vállalat kísérleti konyhájában töltötte.

– Még mindig havazik? – kérdezte a lány.

– Az nem kifejezés, szinte hóvihar tombol.

Nick levette a kabátját, és a fogasra akasztotta.

– Klassz.

Terri élete első kilenc évét Új-Mexikóban töltötte, akkor látott először havat, amikor Chicagóba költözött, és a mai napig imádta. Mivel otthonról dolgozott, gondtalanul élvezhette is, nem kellett nap mint nap megküzdenie a téli útviszonyokkal.

– Ugyanazt rendeltem, mint mindig – mondta, miután Nick helyet foglalt az asztalnál.

A férfi meglazította a nyakkendőjét, és a pezsgősüvegre mutatott.

– Ünneplünk valamit?

– Igen.

– És mit? – kérdezte Nick, és az ölébe terítette a szalvétát.

– Először is bizonyára örömmel hallod, hogy szakítottam Blake-kel.

– Hát ez feltétlen ok az ünneplésre!

Terri tudta, hogy Nick nem kedveli Blake-et. Már a kapcsolat elején figyelmeztette a lányt, hogy véleménye szerint Blake sosem fogja boldoggá tenni őt. Úgy tűnt, igaza volt. Terrinek sajnos hosszú hónapokba telt, míg erre maga is ráébredt.

Blake múlt heti meglepő bejelentése, miszerint szívesen odaköltözne hozzá, hiszen többnyire már úgyis nála lakik, elgondolkoztatta. Noha magától értetődőnek tűnt, hogy egyszer majd férjhez megy és gyerekei lesznek, de a jövőjét egyszerűen nem tudta elképzelni Blake-kel. Tulajdonképpen akkor döbbent rá, hogy valójában semmit sem érez iránta. És ez nem feltétlen előny egy jövendő férjjel és a gyerekei apjával szemben.

Nick töltött magának egy pohár pezsgőt, és ivott egy kortyot.

– És mit szólt, amikor szakítottál vele?

– Hogy soha többé nem találok olyan férfit, mint ő.

– Na, igen. – Nick nevetett. – Blake körülbelül olyan érdekes, mint egy gemkapocs, és feleannyi a kisugárzása…

Terri nem tagadhatta, hogy Blake egy kicsit… unalmas. Nála egy kellemes este abból állt, hogy a számítógép előtt ült, és órákig World of Warcraftot játszott, miközben a lány tévét nézett vagy olvasott. Blake-nek gyaníthatóan jobban fog hiányozni a számítógépe, mint a társasága.

– Nem volt vele semmi baj, csak számomra nem az igazi – ismerte el Terri.

A pincérnő felszolgálta a nagy adag, ínycsiklandó pizzát, amelyet eredeti chicagói recept alapján készítettek. Miután távozott, Nick megszólalt:

– Pedig valahol él. Mármint az igazi. Hamarosan megtalálod.

Korábban Terri is így gondolta, de maholnap harmincéves, és még nem látszik az alagút végén a fénysugár. Az eredeti elképzelései szerint már rég házasnak és többszörös anyának kellene lennie.

– Valamit még ünneplünk – árulta el Nicknek. – Kisbabám lesz.

A férfi riadtan kapta fel a fejét, és olyan hevesen tette le a poharát az asztalra, hogy Terri attól félt, eltörik.

– Mi? Mikor? Blake-től?

Nick mindig is próbált vigyázni rám, gondolta a lány meghatottan. Ugyanis ő hajlamos rá, hogy elsietett döntéseket hozzon, és a férfi ilyenkor fáradhatatlanul próbálkozik, hogy jobb belátásra bírja. Ám ezúttal Terri pontosan tudta, mit csinál.

– Nincs apa – mondta, és egy darab pizzát tett a tányérjára. – Tulajdonképpen terhes sem vagyok. Legalábbis még nem.

Nick összevonta a szemöldökét.

– Akkor miért mondtad, hogy kisbabád lesz?

– Mert úgy tervezem, hogy egyedülálló anya leszek.

Nick meghökkenve dőlt hátra.

– Hogyhogy? Ki lesz az apa?

– Egy spermadonor.

– Spermadonor? – kérdezte zavartan Nick. – Ugye nem mondod komolyan?

A férfi reakciója csalódással töltötte el Territ. Remélte, hogy a barátja megérti és vele együtt örül.

– Komolyan mondom. Anyagilag biztonságban tudhatom magam, és mivel otthonról dolgozom, nem kell bölcsődébe adnom a gyereket. Az időzítés egyszerűen tökéletes.

– Nem lenne jobb, ha férjhez mennél?

– Mindent elkövettem, hogy megtaláljam Mr. Igazit. Annak idején úgy terveztem, hogy harmincéves koromig – ami már fenyegetően közeledik – megszülöm az első gyerekemet. Tudod, hogy mindig is saját családot akartam, mivel a nagynéném halála óta senkim sincs.

– Itt vagyok én – felelte Nick, és Terrinek ettől átmelegedett a szíve.

Igen, itt van neki Nick meg az egész őrült családja, de ez nem ugyanaz.

– Ez nem jelenti, hogy nem maradhatunk barátok – mondta. – És őszintén szólva nagyobb szükségem lesz rád, mint eddig. Szeretném, ha a családom része lennél… Nicky bácsi.

A gondolat nem nyugtatta meg Nicket. Eltolta a tányérját, mert egyszeriben elment az étvágya.

– Többet érdemelsz egy spermadonornál.

– Nem igazán volt szerencsém a férfiakkal.

– De mi lesz a babával? – Nick egyre komorabbnak tűnt. – Nem érdemel meg egy anyát és egy apát is?

– Tudod jól, hogy az anya és az apa jelenléte nem garancia a boldog gyerekkorra.

A férfi tekintete elárulta, hogy Terri érzékeny pontra tapintott. Noha nem szívesen beszélt róla, de gyerekkorában sok sebet szerzett.

– Reméltem, hogy megértesz – mondta a lány, és furcsamód könnyek szöktek a szemébe, pedig szinte sohasem sírt. Legalábbis nem mások előtt.

– Meg is értelek. – Nick megfogta a lány kezét. – Csak azt akarom, hogy boldog légy.

– Az leszek.

A férfi mosolygott.

– Akkor én is az vagyok.

Terri remélte, hogy Nick őszintén beszél, nem csupán ráhagyja. Ám miközben a pizzát ették és beszélgettek, a férfi egyre szórakozottabbnak tűnt. Terriben felmerült, vajon jó ötlet volt-e beszélni a babáról.

Vacsora után felvették a kabátjukat, és az ajtóhoz sétáltak.

– Autóval vagy busszal jöttél? – kérdezte Nick.

– Busszal – felelte a lány, mert mindig a tömegközlekedést választotta, ha inni akart.

Ha az a férfi, aki annak idején az apjával karambolozott, csak feleilyen felelősségteljesen viselkedett volna, akkor ő nem lenne most árva.

– Ha eljössz az irodámig, akkor hazaviszlek.

– Rendben.

A havazás időközben elállt, de hideg szél fújt, és a járdát jégpáncél borította, ami meglehetősen megnehezítette a közlekedést. Nick egész idő alatt szokatlanul csendes és tűnődő volt.

Amikor a Caroselli Csokoládé központjához értek, a bejárat már zárva volt, így Nick a kulcskártyáját használta, hogy bejusson az épületbe.

A földszint nagy részét egy édességbolt foglalta el, a levegőben a csokoládé pompás illata terjengett.

Nick a zsebébe nyúlt, és halkan szitkozódott.

– Az irodában hagytam a kocsikulcsot.

– Várjalak meg itt lent?

– Nem, gyere nyugodtan fel! – A férfi elmosolyodott. – Persze lehet, hogy ipari kém vagy, és megpróbálod ellopni a csokoládénk titkos receptjét.

– Felettébb valószínű, miután mindketten tudjuk, milyen remek szakács vagyok.

Terri szinte mindent odaégetett, ezért gyakran evett étteremben, vagy megelégedett a mikróban elkészíthető fogásokkal.

A liftnél Nick ismét elhúzta a kulcskártyáját a leolvasó előtt. Csak az alkalmazottak mehettek fel az emeletre. A kísérleti konyhába pedig csupán a Caroselli család tagjai és néhány kiváltságos dolgozó léphetett be.

A liftben Nick hallgatásba burkolózott. Akkor sem szólt semmit, amikor a negyedik emeleti folyosón az irodája felé mentek. Kinyitotta az ajtót, és lámpát gyújtott. Terri akaratlanul is elmosolyodott, amikor megpillantotta az íróasztalt beborító aktákat, amelyek minden munkát lehetetlenné tettek. Ez lehetett az egyik oka annak, hogy Nick olyan sok időt töltött a kísérleti konyhában.

A férfi kinyitotta az íróasztala fiókját, kivette az autókulcsot, de aztán nem moccant. Szemlátomást nagyon foglalkoztatta valami.

– Mi a baj, Nick?

– Gondolkozom.

– Arról, hogy gyerekem lesz.

A férfi bólintott.

– Tényleg nagyon szeretnék gyereket.

– Akkor beszélnünk kell valamiről.

– Rendben – felelte Terri egy kicsit csalódottan, mert észrevette, hogy Nick kerüli a tekintetét.

A férfi nyilván arra számított, hogy a beszélgetés hosszabb ideig fog tartani, mert levette a kabátját, és a szék karfájára hajította. A lány követte a példáját, félretolt egy halom papírt, hogy Nick mellett az íróasztalnak dőlhessen.

A férfi egy darabig a gondolataiba merülve hallgatott, mielőtt beszélni kezdett volna:

– Tehát tényleg ezt akarod? Úgy értem, gyereket akarsz szülni egy spermadonortól?

– Igen.

– Mit szólnál, ha tudnék egy jobb módot?

– Jobb módot?

Nick bólintott.

– Mindkettőnk számára jobb lenne.

Mindkettőjük számára? Terri el sem tudta képzelni, milyen előnye származhatna Nicknek az ő gyerekéből.

– Fogalmam sincs, mire gondolsz.

– Tökéletes apja lehetne a gyerekednek. Valaki, aki mindig mellettetek állna. Egy férfi, aki gondoskodna anyagilag is a gyerekről.

Túl szépen hangzott, hogy igaz legyen.

– Tényleg? – kérdezte Terri. – És ki lenne az?

Nick előrehajolt, és komolyan nézett a lányra.

– Én.

Terri annyira megdöbbent, hogy egy darabig szóhoz sem jutott. Nick gyereket akar tőle?

– Miért? Mindig azt hangoztattad, hogy nem akarsz családot.

– Hidd el, hogy ez a megállapodás mindkettőnknek előnyös lesz.

– Előnyös?

– Amit most elmesélek, senkinek sem árulhatod el. Senkinek!

– Rendben.

– Mondd, hogy megígéred.

Terri ingerülten az égre emelte a tekintetét.

– Megígérem.

– Múlt héten a nagyapám engem, Robot és Tonyt titkos megbeszélésre hívott. Mindannyiunknak tízmillió-tízmillió dollárt ajánlott fel, ha férfi örököst nemzünk, és ezzel továbbvisszük a Caroselli nevet.

– Atyaég!

– Először én is ezt gondoltam. Nem tudtam, igent mondjak-e, hiszen még nem állok készen rá, hogy családot alapítsak. De amikor most beszéltél a tervedről… – Nick vállat vont. – Tökéletes lenne. Te megkapod a babát, én meg a pénzt.

Van ebben valami igazság. De ő és Nick?

– Természetesen előbb össze kell házasodnunk – tette hozzá a férfi.

– Összeházasodni? Mindig azt hajtogattad, hogy sohasem fogsz megnősülni.

– Tudod, hogy nonno milyen régimódi. Nincs más választásom, de mihelyt megkaptam a pénzt, benyújthatjuk a válókeresetet. A biztonság kedvéért pedig házassági szerződést kötünk, hogy elkerüljük a bonyodalmakat. Bár nem hiszem, hogy lenne bármi is.

– Túlságosan egyszerűen hangzik.

– Ügyelnünk kell, hogy meggyőzőek legyünk.

Hirtelen miért az az érzése, hogy nem tetszik neki ez a dolog?

– Mit értesz azon, hogy meggyőzőek?

– Hozzám kell költöznöd.

A látszatházasság még elmegy, de összeköltözni?

– Nem tartom túl jó ötletnek.

– Rengeteg helyem van. Tiéd lehet a vendégszoba, és a dolgozószobámban berendezheted az irodádat.

Ez a legkisebb gond. A főiskola után Nick és ő már megpróbáltak osztozni egy lakáson. Ám a férfihoz a leglehetetlenebb időpontban jöttek a nők, és szinte kényszeresen rendetlen volt, így Terri két hónap elteltével megelégelte a dolgot.

Ha még egy napig marad, azt a barátságuk bánta volna.

– Nick, tudod, hogy kedvellek, és nagyon fontos nekem a barátságunk, de egyszer már kísérleteztünk vele… És nem sikerült.

– Nyolc évvel ezelőtt. Biztos vagyok benne, hogy időközben mindketten felnőttek lettünk.

– Ez azt jelenti, hogy már nem vagy rendetlen? Ugyanis semmi kedvem az elkövetkező kilenc hónapban utánad rámolni.

– Nem is kell. Hetente háromszor jön egy takarítónő. És őszintén szólva… Nem különösebben tetszik az elképzelés, hogy egész idő alatt zsörtölődj velem.

– Nem szoktam zsörtölődni – vágta rá Terri. – Jó, néha talán egy kicsit, de csak ha feltétlen muszáj.

– Akkor mindkettőnknek változtatni kell valamin. Megígérem, hogy nem leszek olyan rendetlen, te pedig nem zsémbelsz velem.

Valószínűleg könnyebb mondani, mint megtenni.

– Képzeld el, hogy a gyerekünknek mekkora szerencséje lesz! – folytatta Nick. – A legtöbb elvált szülő ki nem állhatja egymást. Az enyémek éveken át csak kiabáltak, ha találkoztak. Mi viszont a legjobb barátok vagyunk.

Ez igaz.

– Tehát részt akarsz venni a gyereked életében?

– Természetesen. És lesz egy sereg unokatestvére, nénikéje és bácsikája.

Egy részidős apa mégiscsak jobb, mint a semmilyen. És soha többé nem kell aggódnia a pénz miatt, mert Nick gondoskodni fog a gyerekről. Noha ő sem áll rosszul anyagilag. Ha okosan gazdálkodik, a nagynénjétől örökölt pénzből és a webdesignerként keresett jövedelméből hosszú ideig gond nélkül megélhet. Ám Nick segítségével a gyerek a legjobb iskolákba járhat. Ráadásul ő is a tagja lenne egy nagy és boldog családnak, amit gyerekkorában sohasem tapasztalt meg. Sőt a gyereke egy nap talán beszállhat a Caroselli család vállalkozásába.

– És ha – ne adj’ isten! – történne veled valami, hová fordulhatna a gyerek, ha az apja egy ismeretlen spermadonor? – kérdezte Nick.

Mivel Terri olyan korán elveszítette a szüleit, nagyon is ésszerűnek találta ezt az érvelést. Most, hogy a nagynénje meghalt, nem maradt senkije, aki gondoskodhatna a gyerekéről, ha például végzetes baleset történik vele.

– Ha én lennék az apa, annak a gyereknek mindig lenne családja – mondta Nick.

– Talán tényleg működhet a dolog.

Nick egész izgatottnak tűnt… De ki ne lenne az, tekintve a tízmillió dollárt?

– Tehát még megfontolod a javaslatomat, vagy igenlő a válaszod? – kérdezte a férfi.

Terri gyakran került a meggondolatlansága miatt kellemetlen helyzetekbe. Ám lehet, hogy most nem az a legbölcsebb, ha sokat töpreng, mert fennáll a veszélye, hogy a végén lebeszéli magát. Pedig így mindketten megkaphatnák, amit akarnak.

– Lenne még egy kérdésem. Mi lesz a nőkkel?

– Hogyhogy mi lesz velük?

– Még mindig úgy váltogatod őket, ahogy más a fehérneműjét? Hallgatnom kell a sóhajtozásaitokat és az ágy nyikorgását? Aztán másnap reggel látni, ahogy az aktuális barátnőd fehérneműben és a pólódban mászkál a lakásban?

– Természetesen nem. Ameddig házasok vagyunk, nem találkozom más nővel.

– Legalább kilenc hónapról van szó. Kibírod addig nő nélkül?

– Randiról beszélsz, vagy szexről?

– Mindkettőről.

– Talán megoldható – felelte tűnődve Nick.

– Azt javaslod tehát, hogy csaljuk meg egymást?

Még egy látszatházasság is visszariaszthatja az esetleges szeretőket. Nem mintha Nicknek gondot okozna készséges játszótársakat találni. De a férfiak valószínűleg nem fognak versengeni, hogy egy dagadt bokájú, várandós asszonynak segítsenek lehúzni a kismamanadrágját.

– Abból indulok ki, hogy mesterséges megtermékenyítést terveztél – mondta Nick.

Kicsit furának tűnt megbeszélni a pikáns részleteket, de muszáj, ha közös gyereket akarnak.

– Vagy azt, vagy lombikbébit. Mindenesetre eltart néhány hónapig, míg összejön a dolog. És szörnyen drága.

– Ingyen is megoldható – felelte Nick. Terri olyan meglepetten nézett rá, hogy a férfi elnevette magát. – Fogalmad sincs, miről beszélek, ugye?

– Csakugyan nincs.

– Használd a fantáziádat! – Nick felvonta a szemöldökét, és mosolygott.

Egy pillanat! Csak nem…

– Miért adjunk pénzt egy orvosnak, hogy teherbe essél, amikor hagyományos módon is elintézhetjük? Ráadásul ingyen…

2. FEJEZET

Terri megrökönyödve meredt Nickre. A szemében, amely – a megvilágítástól függően – néha kéknek, néha zöldnek tűnt, döbbenet tükröződött. Kellett néhány másodperc, míg egyáltalán szóhoz tudott jutni.

– Viccelsz, ugye?

– Sosem voltam komolyabb – felelte Nick.

Egy kicsit ugyan ő is bizarrnak találta az ötletet, de hát a rendkívüli helyzet rendkívüli megoldást követel. Alaposan végiggondolta a nagyapja ajánlatát, és arra a következtetésre jutott, hogy még nem áll készen a családalapításra. Nem mintha nem szerette volna a gyerekeket, de a nősülés gondolatát meglehetősen ijesztőnek találta. A szülei házassága maga volt a pokol, és ezt ő meg a nővérei nagyon megszenvedték. Most Jessicának is gondjai voltak a házasságával, és Nick kezdte lassanként azt hinni, hogy boldog házasság csak a mesében létezik, és egy válás még tízmillió dollárt sem ér meg.

Ám egy látszatházasság megoldhatná a gondot, főleg ha mindkét félnek előnye származik belőle. A családjában pedig senki sem fog kételkedni az érzései őszinteségében, hiszen Terri és ő húsz éve a legjobb barátok. Nőnemű rokonai egészen odalesznek a történet romantikus alakulásától.

Terri a füle mögé simított egy hosszú, barna tincset. Mindig ezt csinálta, ha ideges volt, vagy kényelmetlenül érezte magát, ami ritkán fordult elő vele.

– Minél előbb megszületik a gyerek, annál jobb – mondta a férfi. – Miért fecsérelnénk az időt és a pénzt?

A lány tétován huzigálta a pulóvere ujját.

– Nem félsz, hogy ez megterhelné a barátságunkat?

– Talán egy kicsit – bólintott Nick. – De te sosem voltál kíváncsi?

– Kíváncsi?

Nick barátságosan oldalba bökte a lányt.

– Sosem tűnődtél azon, milyen volna, ha te és én…

Terri elpirult zavarában, ami egyértelműen igent jelentett, ha nem is ismerte be. Nick már egyszer-kétszer belegondolt, milyen lenne a legjobb barátnőjével az ágyban.

– Sosem beszéltem róla – vallotta be –, de volt idő, amikor teljesen beléd estem.

– Tényleg?

– Tényleg.

– Mikor?

– A főiskola első évében.

– Fogalmam… fogalmam sem volt.

Igen, mert egy szót sem szólt róla. Egészen addig Nick nem tekintette szexuális lénynek Territ, ahogy a többi fiú sem. Későn érő típus volt, igazi vadóc, vékony és langaléta, a legtöbb lánynál és néhány fiúnál is magasabb. Nem volt rajta semmi nőies. A tizedik osztály befejezése után aztán a nagynénjével Európában töltötte a nyarat, és akkor valami hihetetlen dolog történt. Terri mint kislány hagyta el Chicagót, és mint nő jött vissza.

A suliban a srácok érdeklődni kezdtek iránta. Nick sem tagadhatta, hogy kamaszkori fantáziálgatásainak a tárgya lett. Mindenesetre senkinek sem árulta el az érzéseit. Elvégre barátok voltak, habár mindig ébredt benne egy kis féltékenység, ha más fiúkkal látta. Egyrészt tetszett neki, hogy megváltozott, másrészt viszont rossz néven vette tőle. Vissza akarta kapni a régi Territ, ám idővel túltette magát ezen. Ami természetes is, hiszen nem volt más választása.

– Miért nem mondtad soha? – kérdezte a lány.

– Eltekintve attól a ténytől, hogy kiakadtál volna? – Nick vállat vont. – Csak ártatlan rajongás volt, és a barátságunkat fontosabbnak tartottam, mintsem néhány megvadult hormon miatt feláldozzam.

– De most készen állsz rá, hogy feláldozd?

– Ha csak szórakozásból feküdnénk le egymással, akkor talán valóban ez történne. De itt másról van szó, komoly okunk van a szexre.

Nick tapasztalatból tudta, hogy a barátság és a szerelem két egész különböző dolog, és sosem hagyná, hogy összekeveredjenek. Ez nem is fordulhat elő, ha a tervet tartják szem előtt.

– A szex csak eszköz a cél elérése érdekében – magyarázta. – Semmit sem jelent.

– Minden lány pontosan ezt szeretné hallani, mielőtt ágyba bújik egy férfival – felelte ironikusan Terri.

– Én is ugyanezt mondom. Biztosan meg fog változni a kapcsolatunk, de nem feltétlen a hátrányára. Talán még közelebb kerülünk egymáshoz.

Nem úgy tűnt, mintha sikerült volna meggyőznie Territ.

– Erkölcsi kételyeid vannak? – kérdezte Nick. – Vagy rettenetesnek találod a gondolatot, hogy lefeküdj velem?

– Nem vagy rettenetes – felelte idegesen Terri. – Kínos bevallani, de én is voltam szerelmes beléd.

– Mikor?

– A Thomas Academy negyedik osztályának első napján.

Még tisztán emlékezett arra a napra, amikor keserűen és dühösen belépett az osztályterembe. Az első pillanattól kezdve kívülállóként tekintettek rá. Ezt ő maga is félreérthetetlenül megerősítette, amikor ezen a bizonyos első napon lelökte Nicket a hintáról, aki arccal a földre esett. A fiú a legszívesebben megtorolta volna a rajta esett sérelmet, de az édesanyja Terri védelmére kelt, és így Nick szó nélkül elsomfordált. Ám a haragja ettől csak tovább nőtt.

Napokig tűrte a barátai kötekedését, csúfolódását, amiért nem védte meg magát Terrivel szemben. Ám amikor egy héttel később az étkezdében a lány elgáncsolta, betelt a pohár, és pofon vágta.

Rémülten várta, hogy Terri könnyekben tör ki, de hiába. Ehelyett a lány az első sokkot követően rátámadt, és mint egy fiú verekedni kezdett vele. Végül három tanár kellett, hogy szétválassza őket.

Az elkövetkező két hétben büntetésből Territ és őt egy osztályterembe zárták, és miközben lassan begyógyultak a kék foltok és zúzódások, valami furcsa dolog történt: barátok lettek, és a mai napig azok maradtak.

– Tehát azért vertél laposra, mert szerettél? – kérdezte Nick.

– Valójában nem tudtam, csak később jöttem rá, amikor azon töprengtem, miért is voltam olyan durva veled. Ám miután barátok lettünk, soha többé nem tápláltam irántad romantikus érzéseket.

– Soha?

– Miért is tettem volna? – kérdezte elvörösödve Terri. Az ablakhoz lépett, és kibámult a sötétségbe.

Ha igaz, amit a lány mond, akkor most miért jött zavarba? Valószínűleg jobb lenne, ha nem firtatná, de Nick képtelen volt magában tartani a kérdést.

– Sohasem képzelted el, milyen lenne, ha megcsókolnálak?

Terri vállat vont.

– Folyton megcsókolsz – felelte anélkül, hogy megfordult volna.

– De azok nem igazi csókok – ellenkezett Nick.

Hirtelen ellenállhatatlan vágyat érzett, hogy kiderítse, milyen lehet úgy istenigazából megcsókolni a lányt. Tehát odalépett hozzá, és hátulról a vállára tette a kezét.

Terri meglepetten szívta be a levegőt.

– Nick…

A férfi maga felé fordította, hogy a szemébe nézhessen.

– Nem vagy legalább egy kicsit kíváncsi?

– Ööö… ez nagyon fura.

Nick az egyik kezével az ablaküvegnek támaszkodott, a másik oldalon a fal akadályozta meg, hogy Terri kitérhessen előle.

– Honnan tudod, ha sohasem próbáltuk?

– Nem – mondta a lány halkan és egy kicsit zihálva.

Nick nem ismerte Terrinek ezt a puha és sebezhető oldalát, de tetszett neki. Miközben előrehajolt, arra gondolt, hogy pillanatnyilag talán nem csak kíváncsiságot érez. Izgalom járta át a testét. Ez már nem egy kamasz gyerekes fantáziálgatása volt, aki valójában nem is tudja, mire vágyik. Nick ugyanis pontosan tudta, mit akar.

– Egy csókot – mondta, és a szája majdnem megérintette a lány ajkát. – És ha tényleg olyan szörnyű, soha többé nem ismételjük meg.

Szinte érezte a Terriből áradó meleget, amikor az habozva a mellkasára tette a kezét. A lány remegett, és Nick azon tűnődött, vajon az izgatottság miatt-e. Vagy egyszerűen csak fél? Vagy mindkettő együtt?

Egész lassan még jobban előrehajolt, és élvezte a feszült pillanatot. Terri lélegzete súrolta az ajkát, amikor megragadta Nick gallérját… Ebben a pillanatban a folyosóról hangos zaj hallatszott, mire ijedten szétrebbentek.

A pokolba!

Nick gyorsan az ajtóhoz ment, és kinézett. Az egyik takarító tolta a porszívót a konferenciaterem felé.

A férfi megfordult, és remélte, hogy ott folytathatják, ahol abbahagyták, de Terri már a kabátját vette.

– Mit csinálsz?

– Tényleg haza kell mennem.

– Terri…

– Hiba volt. A mesterséges módszert kell választanunk, ahogy eredetileg terveztem.

– Ha tényleg így akarod – felelte Nick, és próbálta elrejteni a csalódottságát.

– Majd én fizetem a kezelést.

Mintha ő ezt hagyná!

– Legalább a felét hadd álljam!

A lány először tiltakozni akart, de aztán megváltoztatta a véleményét.

– Tisztességes ajánlat.

A férfi fogta a kabátját és belebújt.

– Hazaviszlek.

Noha útközben egyetlen szót sem váltottak, Nick szinte hallotta, ahogy kattognak a fogaskerekek Terri agyában. Szerette volna tudni, mire gondol, de annál okosabb volt, semmint megkérdezze. Ha akarja, majd elmondja, nógatni semmi értelme, ezt már sokszor megtapasztalta. Bár közel álltak egymáshoz, a lány sosem tárulkozott ki előtte teljesen, és ezért nem is tehet neki szemrehányást. Jóllehet az ő szüleinek a házassága egy katasztrófa volt, de legalább voltak szülei. Terrinek ellenben csak egy nagynénje, aki ha szerette is a lányt, nem tudta kimutatni.

Nick megállt a lány háza előtti parkolóban.

– Minden rendben? – kérdezte.

Terri bólintott, de nem moccant.

– Biztos? Bármit elmondhatsz nekem.

– Igen. Csak…

Gyámoltalanul vállat vont.

– Tudod, hol találsz, ha szükséged van rám – mondta Nick, noha tisztában volt vele, hogy mióta ismerik egymást, Terrinek nem volt szüksége soha senkire.

Előrehajolt, hogy megpuszilja, de a lány sietve kinyitotta a kocsi ajtaját, és kiszállt.

Miközben Nick figyelte a távolodó alakot, szörnyű gyanú ébredt benne. Noha szentül eltökélték, hogy semmiképp nem veszélyeztetik a barátságukat, a dolgok köztük máris megváltoztak.

3. FEJEZET

Noha Terri remélte, hogy tisztábban lát, ha alszik rá egyet, egész éjjel nyugtalanul hánykolódott az ágyában. Másnap reggel még mindig ugyanolyan bizonytalannak érezte magát, mint előző este, miután Nick hazahozta.

Nem akarta, hogy a kapcsolatuk megváltozzon. Aztán ráébredt, hogy már megtörtént, és túl késő, hogy visszacsinálják. Nick és ő kinyitottak egy ajtót, és csak akkor csukhatják be, ha mindketten átmentek rajta. Sajnos, fogalma sem volt, mi várja a túlsó oldalon.

Egy hosszú és terméketlen munkanap után, amelyet töprengéssel töltött, mit tegyen, hogy ne veszélyeztesse a barátságukat Nickkel, hirtelen rádöbbent, már előző este az irodában meghozta a döntését. Csak nem merte bevallani magának. Elhatározta hát, meglátogatja Nicket. A férfi nem próbálta meg felhívni vagy e-mailt írni, ami azt jelezte, elég okos ahhoz, hogy bőven adjon neki gondolkodási időt.

Amikor Nick ajtót nyitott, farmert, pólót, valamint egy kötényt viselt, amely tele volt csokoládéfoltokkal. Isteni illat csapta meg Terri orrát.

– Helló! – üdvözölte a férfi, és nem tűnt meglepettnek.

– Beszélhetünk?

– Persze.

Nick félrelépett, hogy beengedje a lányt. Terri körülnézett a lakásban, amely a következő kilenc hónapban talán az otthona lesz. A berendezés egyértelműen férfi tulajdonosra vallott, ennek ellenére meleg és lakályos volt, ami valószínűleg a kényelmes bútoroknak és falon függő, számtalan bekeretezett képnek volt köszönhető.

Nick talán ódzkodik a házasságtól, de látszik, hogy a családja a mindene. Terri örömmel állapította meg, hogy a múlt héten uralkodó káosz nagyrészt megszűnt.

– Gyere a konyhába! – mondta a férfi. – Épp egy új sütireceptet próbálok ki.

Nick zseniális szakács volt, a szabadideje nagy részét a konyhában töltötte. Gyakran mondogatta, hogy saját éttermet nyitott volna, ha nem lenne a Caroselli Csokoládé. Így nem hagyhatta cserben a családi vállalkozást.

Keresztülvágtak a nappalin, közben Terri letette a táskáját meg a kabátját a kanapéra, és követte Nicket az ultramodern konyhába. Sok eszközről itt halvány fogalma sem volt, mire szolgál, de különösebb késztetést sem érzett, hogy kiderítse.

– Bármi legyen is az, isteni az illata – mondta, miután helyet foglalt az egyik bárszéken.

– Csokoládés-vajas tejkaramella – felelte Nick. – Jess megkért, hogy süssek valami különlegest Angie jövő szombaton esedékes szülinapjára.

– Tizenegy éves lesz, ugye?

– Tizenkettő.

– Már? Hogy szalad az idő!

– Bizony – bólintott Nick, és bekukkantott a három sütő egyikébe.

Aztán levette a kötényét, és a sütő fogantyújára akasztotta. Valószínűleg ott is marad, míg valaki a helyére nem teszi. Majd a munkapultnak dőlt, és karba fonta a kezét.

– Elég a fecsegésből! Mi újság?

Jellemző Nickre, hogy nem kerülgeti a forró kását.

– Először is bocsánatot szeretnék kérni a tegnap esti viselkedésemért. Egyszerűen… megleptél.

– Semmi gond. Megértem, hogy egy kicsit összezavarodtál.

– Azóta sokat gondolkoztam. Őszintén szólva ma máson sem járt az eszem, és lenne egy kérdésem

– Éspedig?

– Ha mi… Ha hagyományos módon foganna a baba, megígéred, hogy utána minden olyan lesz, mint most? Hogy semmi sem változik?

– Nem, ezt nem ígérhetem.

Terri felsóhajtott. Miért kell Nicknek mindig ilyen átkozottul őszintének lennie?

– Csak azt ígérhetem, hogy mindig ott leszek melletted – mondta a férfi. – Hogy barátok maradunk. És orvosi segítséggel vagy nélküle, de lesz egy gyerekünk, és ez mindent megváltoztat.

Természetesen igaza van. Terri annyit töprengett rajta, vajon a szex megterheli-e a barátságukat… Közben eszébe sem jutott, hogy a közös baba milyen hatással lesz az életükre.

– Erre nem gondoltam – vallotta be.

– És ez megváltoztatja az álláspontodat?

Terri szeretett volna őszinte lenni, hiszen Nick az egyik legrégebbi barátja.

– Reménytelenül összezavarodtam.

– Akkor ne csináljuk! Maradj az eredeti tervednél, és menj el a spermabankba!

– És mi lesz veled?

A gondolatra, hogy Nick egy másik nővel köt látszatházasságot, és tőle lesz gyereke, elszorult Terri szíve.

– Semmi.

– Hogy érted?

– Bevallom, tetszett a gondolat, hogy gyerekem legyen… de csak veled tudnám elképzelni.

– Mi lesz a pénzzel?

– A barátságunk többet jelent nekem, mint a világ minden pénze.

Terrinek ettől elakadt a szava. Nick nevetett.

– Meglepődtél?

– Csak… Még senki sem mondott nekem ilyen kedveset.

– Nem azért mondtam, hogy kedves legyek, hanem mert ez az igazság.

A lány hirtelen elszégyellte magát.

– Tegyük meg! – mondta. – Legyen gyerekünk!

Nick meghökkent.

– Talán még gondolkoznod kellene rajta.

– Nem kell.

– Biztos?

Terri nem is tudta, mikor volt utoljára ilyen biztos valamiben.

– Ezt szeretném.

– A házasságot, a babát, hogy hozzám költözöl?

– Mindezt együtt.

– Akkor már csak azt kell eldöntenünk, mikor kezdjük.

– Két hét múlva jó lenne, akkor van peteérésem. Nem akarok több időt elfecsérelni. Minél hamarabb teherbe esem, annál jobb.

– Tehát két hét múlva tervezhetjük az esküvőt?

– Attól függ, milyen esküvőt szeretnél.

– Polgári esküvő két tanúval nekem tökéletesen megfelel.

– Nekem is – mondta Terri, mert sohasem álmodozott fényes menyegzőről.

Egyébként is miért költenének el egy halom pénzt, amikor úgyis hamarosan elválnak?

– Csak egy gond van – jegyezte meg Nick.

Terri sejtette, mi lehet az.

– A családodnak nem fog tetszeni.

Mert a Carosellik imádják a fényes ünnepségeket. Nem hagynának ki egyetlen alkalmat sem, hogy találkozzanak, sokat egyenek és sokat igyanak.

– Pontosan – felelte a férfi.

– Mit gondolsz, mi lenne a minimum?

– Csak a legszűkebb család és esetleg néhány ember a vállalattól.

– Két hét múlva szombat nem sokkal hálaadás előtt van. Nincs az az étterem, ahol még lenne hely.

Nick ezen elgondolkozott, aztán támadt egy ötlete.

– Hé, mit szólnál nonna házához? Az elég nagy. A szertartást a tágas kandallós szobában a lobogó tűz előtt tarthatnák.

– A nagyapád nem bánná?

– Viccelsz? Egyenesen odalenne érte. Elvégre ő az, aki türelmetlenül várja a fiú dédunokát.

– Akkor hívd fel, és kérdezd meg, hogy tényleg nincs-e kifogása ellene. Nincs túl sok időnk, ezért mindent a lehető legegyszerűbben kell megrendezni. Italok, egy-két falat…

– Készíts egy listát azokról a dolgokról, amelyekre feltehetően szükségünk lesz, aztán rendeld meg a dupláját, elvégre a családomról van szó. Azt a szervizszolgálatot bízzuk meg, amelyiket az üzleti fogadásainkon is szoktunk. Az étel kitűnő, az ár elfogadható.

– Küldd át e-mailen a számukat, és én felhívom őket.

Rengeteg a tennivaló, és alig van idejük, de Terri biztos volt benne, hogy minden menni fog. Mihelyt Nick anyja és a nővérei tudomást szereznek az esküvőről, biztosan lelkesen segítenek.

– A családom azt fogja hinni, hogy szerelemből házasodunk össze. Tehát totál szerelmesnek kell látszanunk.

– Tudom.

– Nem szabad azt a benyomást keltenünk, hogy kellemetlen, ha megérintjük vagy megcsókoljuk egymást.

A gondolat, hogy Nicket a családja szeme láttára megérintse és megcsókolja, egy kicsit ijesztő volt Terri számára.

– Képes leszel rá? – kérdezte a férfi.

Van más választása?

– Igen.

– Biztos? Tegnap este a legszívesebben elfutottál volna.

– Mert ideges voltam.

– És most már nem vagy?

– Megpróbálom logikusan nézni a dolgot. Mintha mi ketten egy… egy kísérletet hajtanánk végre.

Nick nevetett.

– Élvezetesnek ígérkezik. Javíts ki, ha tévedek, de nem te voltál az, aki a kémiai laboratóriumot majdnem a levegőbe röpítette?

Az eset megtanította Territ, hogy a tanárnő kifejezett utasítása ellenére soha ne keverjen össze különböző vegyi anyagokat.

– Nem úgy értettem, hogy nekünk… is élvezetes lesz – felelte a lány.

– Nem gondolod, hogy a szex élvezetes?

– Nem mindig.

– De semmi se szól ellene, hogy élvezzük.

– Mi van, ha nem illünk össze?

– Amennyire tudom, minden szükséges testrészünk megvan – felelte mosolyogva Nick. – Hacsak nem hallgattál el előlem valamit.

Terri ingerülten az égre emelte a szemét.

– Nem fizikai téren gondoltam. Mi van, ha egyszerűen nem jövünk izgalomba?

– Azt akarod ezzel mondani, hogy nem találsz vonzónak?

– Nem egészen, de az utóbbi húsz évben sosem éreztem ellenállhatatlan vágyat, hogy letépjem rólad a ruhát.

– Gyere ide!

– Miért?

– Meg akarlak csókolni.

– Most? – kérdezte riadtan Terri.

– Miért ne? Bizonyosságot kell szereznünk, mielőtt összeházasodunk. Mi lesz, ha várunk a nászéjszakáig, aztán minden balul üt ki? És hogyan bújhatnánk ágyba, ha előtte még meg sem érintettük egymást? Nem jobb, ha szép lassan haladunk előre?

– Logikusnak tűnik.

– Akkor mire vársz? Csókolj meg!

A gondolatra, hogy ne csupán baráti puszit adjon Nick arcára, hanem igazán megcsókolja, Terri egészen megszédült. A keze remegett, a szíve vadul kalapált.

Hiszen ő csak a jó öreg Nick. Semmi ok az ijedtségre vagy az idegességre.

– Készen állsz? – kérdezte a férfi, mire Terri bólintott.

Nick előrehajolt, de mielőtt az ajkuk összeért volna, a lány kuncogni kezdett. A férfi bosszúsan nézett rá.

– Ne haragudj, de olyan ideges vagyok. – Terri mély lélegzetet vett, és megpróbált koncentrálni. – Megígérem, hogy ezúttal nem nevetek.

– Rendben, mert nem tudom, hogy a labilis egóm elviseli-e, ha kinevetsz.

A lány gyanította, hogy még nem találkozott ilyen magabiztos férfival.

– Rendben – ismételte meg Nick. – Készen állsz?

– Igen.

– Tényleg?

Terri bólintott.

– Tényleg.

Nick ismét előrehajolt, az ajkuk futólag összeért.

A lány képtelen volt megállni, megint kuncogni kezdett.

– Ez így nem megy – állapította meg Nick, és felsóhajtott.

– Sajnálom. Pedig igyekeztem.

Talán egyszerűen csak nem stimmel kettőjük között a kémia. Ha már csókolózni sem tudnak, mi lesz a szexszel?

– Hunyd le a szemed! – szólt rá a lányra Nick.

– Miért?

– Csak engedelmeskedj! És ne nyisd ki!

Noha Terri egy kicsit nevetségesnek találta, megtette, amire a férfi kérte, de amikor egy perc elteltével sem történt semmi, kezdte elveszíteni a türelmét.

– Ma még történik valami?

– Pszt!

Végre egy örökkévalóságnak tűnő idő után érezte, hogy Nick újra hozzáhajol, aztán a lélegzete megcsapta az arcát, és az ajkuk összeért. Ezúttal Terri nem érzett nevetési ingert, és már ideges sem volt. A férfi szája puha volt, borostás álla egy kicsit dörzsölte a bőrét. A lány különös bizsergést érzett – nem feltétlen szenvedélyeset, de nem is pusztán barátit.

Egész kellemes, gondolta, és feszülten várta, mi következik. Ám amikor Nick el akart húzódni, megragadta a pólóját, és még jobban magához szorította.

A férfi nagyon meglepődött, de gyorsan észbe kapott, és megfeledkezett róla, hogy csak szép lassan akart előrehaladni. Két másodpercen belül megváltozott Terri véleménye. Az „egész kellemes”-ből „átkozottul jól csókol ez a fickó” lett. Nemrég megkóstolhatta a süteményt, mert isteni csokoládéíze volt.

Te jó ég, Nicket, a legjobb barátját csókolja! És a férfi átöleli, az arcát simogatja, aztán a tarkójára csúsztatja a kezét, magához húzza, és még szenvedélyesebben csókolja.

Terrinek hirtelen rettenetesen melege lett, úgy érezte magát, mint a napon olvadozó fagyi. Csak amikor Nick halkan felnyögött, ébredt rá, hogy az ujjait a férfi selymes hajába fúrta, és átkarolta a nyakát… Hogy hozzásimult, a melle a férfi izmos mellkasához préselődött. Hihetetlenül izgalmas és egyszerre ijesztő is volt, és fogalma sem volt, mit gondoljon a dologról. Pillanatnyilag csak még többet akart.

Amikor Nick elhúzódott, Terri csak nehezen állt ellen a kísértésnek, hogy ismét magához ölelje.

– Hűha! – sóhajtott fel a férfi, és úgy nézett rá, mintha először látná. – Ez…

– Hűha! – értett egyet a lány.

Ha tudta volna, hogy ilyen fantasztikus csókolózni Nickkel, már régen kipróbálta volna.

– Még mindig aggódsz, hogy esetleg nem illünk össze?

– Nem lesz gond.

– És most nem érzed magad furán?

– Furán?

– Tegnap azt mondtad, attól félsz, hogy fura lesz köztünk.

Terri kizárólag izgatottnak érezte magát, és alig várta a következő csókot.

– Egyetlen csók után nehéz megítélni.

– Csakugyan? – kérdezte Nick, és ismét szorosabban magához vonta. – Akkor ismételjük meg!

4. FEJEZET

A második csók még jobb volt, mint az első. Miután elvált az ajkuk, Nick megkérdezte:

– És? Fura vagy nem?

Terri szó nélkül ismét magához húzta a harmadik csókra. Annyira magukkal ragadták az érzések, hogy képtelen volt gondolkodni. Legalábbis addig biztosan, amíg Nick a farmernadrágján át simogatja a fenekét.

Önkéntelenül összerezzent.

– A kezed a fenekemen van.

– Tudom, én tettem oda. – A férfi egy kicsit hallgatott, mielőtt megkérdezte: – Túl gyors a tempó?

Túl gyors lenne? Van valami ütemterv, amelyhez tartani kell magukat? Például egy kézikönyv barátoknak, akik gyereket akarnak? Miért is hagynák abba, amikor olyan jó?

Egyszerűen fantasztikus!

– Nem – felelte Terri. – Nem túl gyors. Ellenkezőleg. Alig várom, hogy levedd a farmerom.

Nick felnyögött, szenvedélyesen megcsókolta a lányt, de a biztatás ellenére nem kezdte el vetkőztetni. Nem érdekelte, milyen sóváran simul hozzá, milyen elragadtatott hangokat hallat, egyszerűen nem vett tudomást arról, hogy Terri többet szeretne.

Amikor végtelennek tűnő percek után a keze végre a lány pólója alá siklott, az a legszívesebben diadalittasan a levegőbe bokszolt volna. Szeretett volna gyorsítani. Nem mintha nem lett volna kellemes, ahogy a férfi keze a farmernadrág övén, a derekán pihent. De Terri biztos volt benne, hogy egy centiméterrel feljebb vagy lejjebb még sokkal kellemesebb lenne.

Megszakította a csókot, és hátrább hajolt.

– Ha szívesen megérintenéd a mellemet vagy más intim testrészemet, akkor kérlek, ne fogd vissza magad!

– Ritkán fordul elő, hogy egy nő a szememre hányja a tartózkodásomat – felelte vigyorogva Nick.

– Miért lenne jó, ha félénknek tettetném magam? Mindketten tudjuk, hogy ma este az ágyban landolunk.

– Csakugyan? – kérdezte Nick, és felvonta a szemöldökét.

– Mondj egy okot, miért ne tegyük meg?

Egy ilyen ajánlat után a legtöbb férfi valószínűleg egy percig sem habozott volna, de Nick pár másodpercig tényleg elgondolkodott a felvetésen. Valamilyen érthetetlen okból Terri ezért még jobban kívánta. Micsoda őrült helyzet! Szerdán még el sem tudta volna képzelni, hogy lefeküdjenek egymással, és két nappal és néhány szenvedélyes csókkal később alig várja. Ha Nick most nemet mond, azzal boldogtalanná teszi.

Egy kis idő múlva a férfi vállat vont.

– Semmi sem jutott eszembe, ami ellene szólna.

Terri egyszeriben rádöbbent, hogy valószínűleg örökre vége a barátságuknak. Az előjátékra húsz évet hagytak. Így tekintve nem lehet a szemükre hányni, hogy elsiették volna a dolgokat.

– Akkor miért álldogálunk még mindig a konyhában?

Nick épp válaszolni akart, amikor meghallották, hogy csapódik a bejárati ajtó. Terri először egy másik nőre gondolt… Valakire, akinek Nick kulcsot adott. De aztán meghallotta Nick anyjának, Genának a hangját:

– Helló, Nick! Én vagyok az!

A férfi halkan káromkodott. Tulajdonképpen azt hitte, hogy az otthonról való elköltözésével örökre véget értek azok az idők, amikor az anyja megzavarta szex közben.

– A konyhában találsz! – kiáltotta, és bocsánatkérően fordult Terrihez.

A lány haja kócos volt, a ruhája rendetlen, az arca kivörösödött ott, ahol a borosta kidörzsölte. Amennyiben az anyja véletlenül nem felejtette el betenni a kontaktlencséjét, biztosan nem kerüli el a figyelmét, mit műveltek az imént. Noha Nick remélte, hogy nem veszi észre, de ez meglehetősen valószínűtlennek tűnt.

Terri rémülten meredt a férfi nadrágjára, de felesleges volt aggódnia. Nick izgalma abban a pillanatban lelohadt, amikor meghallotta az ajtó csapódását, és eszébe jutott, hogy az anyja korábban bejelentette a látogatását.

– Micsoda szörnyű idő! – fecsegett Gena Caroselli, miközben a konyha felé közeledett. – Két nappal ezelőtt hóvihar tombolt… – Megállt a konyhába vezető átjáróban. Egy méter hatvan magas volt, alig ötven kiló, és – mint többnyire mindig – jógaöltözéket viselt, és duzzadt az energiától. – Ma meg mintha tavasz lenne – fejezte be a mondatot. Egy pillanatra elhallgatott, amikor megpillantotta Territ, de aztán elmosolyodott. – Helló! Nem is tudtam, hogy te is… – Bármit akart is mondani, nem fejezte be, a tekintete ide-oda járt a lány és a fia között. – Te jó ég! Nagyon úgy fest, hogy megzavartalak benneteket.

Nick látta rajta, mit gondol: „Egész idő alatt úgy tettetek, mintha barátok lennétek, közben régóta szeretők vagytok. Barátság extrákkal.”

Noha a férfit nem zavarta, hogyan vélekedik az anyja, de nem akarta, hogy hamis képet alakítson ki Terriről.

A lány mindig azt mondta, hogy ő is olyan anyát szeretett volna, mint Gena. Az anyja pedig azt, hogy Terri a harmadik lánya. Nickben néha még az is felmerült, hogy jobban szereti Territ, mint őt.

– Nem úgy van, ahogy gondolod.

– Drágám, hogy mit csinálsz a lakásodban, az a te dolgod.

– De mi nem… Úgy értem…

Az anyja csitítóan felemelte a kezét.

– Nem kell magyarázkodnod – felelte, közömbösnek tűnt, Nick látta rajta, hogy csalódott benne és Terriben is.

Nick a lány felé fordult.

– Mondjuk meg most?

– Mit akartok megmondani? – kérdezte Gena.

– Hiszen úgyis kitalálja – tette hozzá Nick.

Terri mosolygott, és szemlátomást ugyanúgy élvezte a játékot, mint a férfi.

– Igazad lehet – felelte. – De elárulhatjuk, nem korai?

– Miről van szó? – kérdezte Gena látszólag közönyösen, de Nick tudta, alig tudja féken tartani a kíváncsiságát.

– Ha megtudja, többé már nem titok.

– Nicky! – tiltakozott az anyja, noha mindhárman tisztában voltak vele, hogy a férfinak igaza van. Gena Caroselli nem tudott titkot tartani, még akkor sem, ha az élete függött tőle. Felháborodottan karba fonta a kezét. – Ismerek valakit, aki idén mindössze egy darab szenet talál a karácsonyi harisnyájában – mondta.

– Terri és én összeházasodunk.

– Összeházasodtok?

– Igen.

– Tényleg?

– Tényleg.

Gena gyanakodva nézett a fiára.

– Nem csak azért mondod, mert rajtakaptalak benneteket?

Nick nevetett.

– Tényleg összeházasodunk.

Az anyja olyan hangos örömkiáltást hallatott, hogy bizonyára az alattuk lévő lakásban is hallották a profi hangszigetelés ellenére.

Gena gyorsan megfordult és először Territ, aztán meg a fiát ölelte meg.

– Jaj, drágám, úgy örülök nektek! Tudjátok, hogy sosem avatkozom a dolgotokba, de titokban mindig erről álmodtam.

Furcsamód az úgynevezett be nem avatkozás azt jelentette, hogy minden lányról, akivel Nick találkozgatott, azt mondta:

– Egész kedves, de nem olyan, mint Terri.

Gena könnyekkel a szemében Terrire nézett, és úgy tűnt, ez élete legboldogabb pillanata. Azután Nickhez fordult, és csodálatosképpen nyomban felszáradtak a könnyei.

– Nagyon ideje volt.

Igen, Territ tagadhatatlanul jobban szereti, mint őt.

– Kitűztétek már az időpontot?

– Két hét múlva.

Gena nagy levegőt vett, és Terrire nézett.

– Terhes vagy? – kérdezte halkan.

– Nem.

– Akkor hová ez a nagy sietség?

– Mert nem látjuk értelmét, hogy tovább várjunk – felelte Terri, és jelentőségteljes pillantást vetett Nickre. – Nemsokára harminc leszek, és gyerekeket szeretnék.

– Te is akarsz gyerekeket? – kérdezte Gena gyanakodva a fiát.

– Igen – felelte Nick. – Ezért elhatároztuk, a legjobb, ha minél előbb összeházasodunk. Nem akarunk nagy esküvőt, csak a legszűkebb család és néhány barát.

– Az apád családjának is lesz ebbe némi beleszólása – vetette közbe az anyja.

– Felvesszük videóra, és kiposztoljuk a Facebookon – mondta Nick, mire Terri könyökkel oldalba taszította.

– Nicky, hol a laptopod? – kérdezte az anyja.

– Az íróasztalon. Miért?

– Ha csak két hetünk van, akkor Terrinek és nekem nyomban terveket kell kovácsolnunk. – Gena felsóhajtott. – És rengeteg a tennivaló.

– De anya…

Ám az asszony már megfogta Terri karját, és Nick dolgozószobája felé húzta. A lány hátranézett a válla felett, és tehetetlenül vállat vont. Ennyit a házasság előtti szexről.

Mindenesetre a mostani tapasztalatok megmutatták, hogy könnyen meg tudják győzni a férfi családját a szenvedélyes érzéseikről.

Noha Nick szerette volna saját maga bejelenteni az esküvőjét, az anyja felhívta a nővéreit, az unokatestvéreit, így az újság futótűzként terjedt. Ezért a férfit nem is lepte meg különösebben, amikor hétfő reggel úton a kísérleti konyha felé az unokatestvérei, Tony és Rob lecsaptak rá.

– Igaz? – kérdezte Rob.

– Ha az eljegyzésemre gondolsz, igen.

Tony az egyik helyiségre mutatott, amely nem volt sokkal nagyobb egy takarítószekrénynél.

Nick kételkedett benne, hogy kellemes csevegés várna rá.

– Különös véletlen, nem gondolod? – kérdezte Tony, miután becsukta maguk mögött az ajtót, és felkapcsolta a lámpát.

– Hogy érted? – adta az ártatlant Nick.

– Te és Terri hosszú évek óta barátok vagytok, és pont most kérted meg a kezét? – magyarázta Rob.

– Mire célzol? – Nick az egyik fémpolcnak dőlt.

– Pontosan tudod – felelte Tony. – És nem hiszem, hogy nonno látszatházasságról beszélt volna.

– De nem is tiltotta meg, igaz?

Rob rosszallóan nézett rá.

– Nem ez volt a szándéka, és ezt te is pontosan tudod. Azt akarja, hogy nősüljünk meg, és nagy családunk legyen. Sok férfi örökös, akik továbbviszik a Caroselli nevet.

– Szeretem Territ – felelte Nick, és tulajdonképpen nem is hazudott. Csak ez baráti szeretet.

– Terhes? – tudakolta Rob.

– Noha semmi közöd hozzá, de nem, nem terhes.

– Akkor miért ez a nagy sietség? – firtatta Tony.

Noha a családtagjainak rengeteg jó tulajdonsága van, de tagadhatatlanul túlságosan kíváncsiak.

– Megismétlem, hogy semmi közötök hozzá, de először össze akarunk házasodni, mielőtt családot alapítunk.

Tetszett neki a magyarázat, amelyet Terri Genának feltálalt, mert alapvetően igaz volt, csak néhány részletet hallgatott el.

Tony kétkedve nézett rá.

– Két hét akkor is átkozottul hamar van.

– Tudod, hogy szeretek gyorsan dönteni.

Nick ugyan tudta, hogy az unokatestvérei sosem árulnák be a nagyapjuknak, de a biztonság kedvéért a saját meséjüknél akart maradni. Semmiképp nem derülhet ki, hogy Terri és ő látszatházasságot kötnek.

Tony hirtelen lehalkította a hangját:

– Tud a pénzről?

– Mi ez a vallatás? – kérdezte mosolyogva Nick. – Egyszerűen csak féltékeny vagy, mert elsőként én kapom meg a tízmilliót.