Prof. Dr. Valter Longo

ELŐZD MEG ÉS
ÉHEZTESD
KI A RÁKOT

A böjt és a táplálkozástudomány forradalmi
megoldásai a rák megelőzésére és legyőzésére

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Prof. Valter Longo / Fasting Cancer

Avery, an imprint of Penguin Random House LLC, USA, 2024

Previously published in Italy by Antonio Vallardi Editore, Milano, 2021

Fordította

Szilágyi Eszter

Szerkesztette

Barsi Nikoletta

Szaklektor

Dr. Csomai Zita

Copyright © Antonio Vallardi Editore, 2021

Hungarian translation © Szilágyi Eszter, 2025

Hungarian edition © GLB Könyvkiadó Kft., 2025

Cover design © GLB Könyvkiadó Kft., 2025

Original book design by Angie Boutin

All the illustrations are by Gilda Nappo; illustration 5.1 was made by Manuela Lupis and adapted by Gilda Nappo; Photo 2.2: taken from Evolutionary Medicine: from Dwarf Model Systems to Healthy Centenarians? by Valter D. Longo, Caleb E. Finch, in « Science », 28 Feb 2003: vol 299, Issue 5611, p. 1342.; Photo 2.4 © Valter Longo

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

A könyvben olvasható információk csupán tájékoztató jellegűek, nem pótolják egyetlen egészségügyi probléma diagnózisát, kezelését sem. Nem helyettesíthetik a képzett egészségügyi szakemberrel folytatott konzultációt. E könyv tartalma csupán segítséget nyújt egy egészségügyi szakember által előírt észszerű és felelős kezelési programhoz. A szerző és a kiadó semmiféle felelősséget nem vállal a könyv tartalmának félreértelmezéséért vagy téves alkalmazásáért.

GOOD LIFE BOOKS, BUDAPEST

Felelős kiadó Eitner Noémi és Melher Viktor igazgatók

Műszaki vezető Horányi Laura

Főszerkesztő Melher Viktor

Borítót készítette Tóth Attila

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

ISBN 9789636302276

A KÖNYVBEN KÖZZÉTETT ADATOKRÓL

A könyvben közölt adatok jelenleg folyamatban lévő állatkísérletekből vagy klinikai vizsgálatokból származnak. A böjtöt utánzó étrendet ezért kizárólag a páciens szakorvosának és onkológusának tanácsára és gondos felügyelet mellett javasolt elkezdeni. Mivel az alultápláltság negatívan befolyásolja az esélyeket mind az akut, mind a krónikus betegségek esetében, ezért rendkívül fontos az elkerülése. Ezenkívül gondoskodni kell arról, hogy a böjt és más táplálkozási beavatkozások alkalmazásakor is szem előtt tartsák a rák típusát és stádiumát, valamint az alkalmazandó terápiát (lásd az 1. függelékben).

A SZERZŐ MEGJEGYZÉSE

Az amerikai Longevity and Healthspan Clinics of the Create Cures Foundation, valamint a Valter Longo Foundation in Europe arra specializálódtak, hogy segítsenek a betegeknek és az onkológusoknak az integrált megközelítések alkalmazásában, innovatív és bizonyítékokon alapuló beavatkozásokkal ötvözve a hagyományos módszereket. Különös figyelmet fordítunk a táplálkozásra és a molekuláris biológiára, valamint a test daganatos betegségekkel és egyéb betegségekkel szembeni megküzdő képességeire. Alapítványainknak az a küldetése, hogy mindenki hosszú és egészséges életet élhessen. A rendelkezésünkre álló források révén kedvezményes áron vagy ingyenesen nyújtunk segítséget azoknak, akik előrehaladott stádiumú daganatos betegségben vagy más betegségben szenvednek, és nem engedhetik meg maguknak ezeket az integrált kezeléseket. Nem részesülök anyagi támogatásban az általam alapított L-Nutrától, a cégben birtokolt részvényeim után kapott bevételeket továbbra is kutatási és jótékonysági célokra ajánlom fel. A könyveimből származó összes bevételt a Create Cures és a Valter Longo Foundation részére adományozom.

Minden betegnek, aki azért küzd,
hogy legyőzze a rákot és hosszú életet élhessen.

ELŐSZÓ

2012-ben felkérést kaptam a New England Journal of Medicine-től, a világ egyik vezető orvosi folyóiratától, hogy értékeljek egy tudományos cikket, amely a daganatok – rendellenes sejtburjánzások, melyek jó- és rosszindulatúak is lehetnek – kezelésének kísérleti modelljeivel foglalkozott. A szóban forgó cikk bemutatta, hogy a böjt észszerű és jól időzített alkalmazása képes csökkenteni a rákos elváltozások növekedését, és növelni a kemoterápiára való fogékonyságot. A folyóirat szerkesztőit elsősorban az érdekelte, hogy az egereken és daganatos sejteken végzett vizsgálatok eredményei végül daganatos betegeknél is alkalmazhatók-e. Röviden összefoglalva, arra kértek, hogy jósoljam meg a jövőt egy olyan kristálygömb segítségével, amelyet az anyagcsere és az immunrendszer által diktált összetett mechanizmusok alkotnak. Már ismertem ezt a kutatási ágat és az azt vezető csapatot, nevezetesen Valter Longo professzort. Ekkor azonban lehetőséget kaptam arra, hogy mélyebben tanulmányozzam, milyen magyarázat áll e mögött az újító megközelítés mögött, és hogyan működik a daganatos betegségek kezelésében.

Be kell vallanom, hogy az orvostársadalom ellenségesen viszonyult a böjt vagy a böjtöt utánzó étrendek daganatos betegségek kezelésébe való bevonásához. Általánosságban elmondható, hogy mi, orvosok és onkológusok gyógyszerközpontú képzésben részesülünk, ezért a betegségek kezelésénél a gyógyszerek alkalmazására összpontosítunk. Vajmi keveset tudunk az ételek és a böjt anyagcserére gyakorolt erőteljes hatásairól, így nehezen ismerjük el, hogy szerepet játszhatnak a rákos betegek kezelésében. Nem beszélve arról, hogy orvosi és tudományos képzésem során a rákbetegek alultápláltságának megelőzésére és kezelésére koncentráltunk. Ebből kifolyólag az onkológiában alkalmazott böjt első pillantásra nemcsak idegennek, hanem egyenesen érthetetlennek tűnt. Máig emlékszem Longo professzor azon előadását követő reakciókra, amit 2012-ben, a Barcelonában megrendezett Európai Klinikai Táplálkozási és Anyagcsere Társaság kongresszusán tartott. Bár nem voltam jelen az előadásán, hallottam a dühös vitáról, amely az előadást követő kérdések-válaszok részben zajlottak, és ahol a résztvevők többsége szilárdan hitt abban, hogy a betegeknek sokat kell enniük a kezelés alatt. Talán a heves vita volt az oka annak, hogy Longo professzor nem vett részt a közös esti vacsorán, attól tartva, hogy a tányérját telepakolják majd hashajtó gyógyszerrel (Valter később elmesélte nekem, hogy azért nem ment el, mert egyszerűen elveszítette a meghívóját).

A tudomány, különösen az orvostudomány hipotézisekkel, ezek bizonyításával és esetleges sikerekkel dolgozik. Ez azt jelenti, hogy az univerzum egyetlen sarkában sem léteznek örök érvényű dogmák. Egyetemes törvényeket csak a fizikában lehet megállapítani. Az orvosi kutatás ezért csak úgy tud a betegek jóllétére összpontosítva fejlődni, hogy nem fogadja el az ipse dixit, azaz a rugalmatlan és mozdíthatatlan tekintély fogalmát, hanem folyamatosan kérdéseket tesz fel, és kíváncsi és kritikus szemmel fordul a bizonyítékok felé, bármennyire ellentmondásosnak tűnjenek is ezek. Ennek tudatában újraolvasva a New England Journal of Medicine cikkét, két kulcsfontosságú dolog vált világossá a számomra: 1) a felvázolt tudományos bizonyíték több mint szilárd, 2) rákos betegeknél feltételezhetjük, hogy tápláltsági állapotuk védelme és a böjtöt utánzó étrend között szinergia áll fenn, ahol az előbbi fenntartását az utóbbi biztonságos beépítésével érik el. „Óvatos optimizmussal” és a böjt és a böjtöt utánzó étrend hatékonyságát vizsgáló klinikai vizsgálatokba vetett bizalommal fejeztem be az olvasást.

Azóta több mint tíz év telt el, és a böjt és a böjtöt utánzó étrend szerepe már nem számít tabunak a betegek kezelésében. Az évekkel ezelőtti kísérleti tanulmányokat most már klinikai adatok is alátámasztják, mind egészséges, mind daganatos betegségben szenvedő betegek esetében. Néhány onkológiai központ már nyitott a hagyományos és az anyagcsere-terápia integrálására, legalábbis bizonyos daganattípusok esetében. Továbbá bonyolultabbá vált a rák elleni küzdelem általános helyzete, és új stratégiákra van szükség. Nyilvánvaló, hogy sok antineoplasztikus, azaz rákellenes gyógyszer hatékonysága csökkent ahhoz képest, mint amit a szabályozó hatóságok – az Egyesült Államokban az Élelmiszer- és Gyógyszerügyi Hatóság (Food and Drug Administration, FDA), Európában pedig az Európai Gyógyszerügynökség (European Medicine Agency, EMA) – általi jóváhagyáshoz szükséges vizsgálatok mutattak (forgalomba hozatal előtt engedélyeztetni kell a gyógyszereket). Sok új gyógyszer rendkívül drága, és a hatékonyságukon is bőven van mit javítani. Ráadásul úgy tűnik, hogy bár a legújabb statisztikák a daganatos betegségek okozta halálozási arány fokozatos csökkenését támasztják alá, egyidejűleg a rák és talán maga a kezelések hosszú távú mellékhatásainak növekedésére is rámutatnak. Ez a tendencia rávilágít a betegek életminőségének fontosságára, amit gyakran elfelejtenek vagy alábecsülnek az új gyógyszerek jóváhagyásakor.

Ez a könyv nem új irányelveket képvisel a rák kezelésében. Inkább az a célja, hogy tiszteletét fejezze ki egy tudóscsoport elmúlt években végzett munkája előtt, ami nagy ígéretet hozott a rákos betegek számára. A böjtöt és a böjtöt utánzó étrendet alátámasztó tudományos bizonyítékok szilárdak és egyértelműek, ám egyelőre kétségtelenül nem teszik lehetővé, hogy a hagyományos terápiák közé soroljuk őket. Azt azonban igen, hogy megfontoljuk hagyományos kezelésekbe való beépítésüket, különösen akkor, ha nincs más hatékonynak bizonyuló alternatíva. Tekintettel a böjt és az ételek anyagcserére gyakorolt hatására, a könyv azt javasolja, hogy ezt a lehetőséget csak egy onkológussal folytatott konzultáció után vegyük fontolóra. A böjt és a böjtöt utánzó étrend nem csodaszer az onkológiában, és nem garantálja a betegség kordában tartását vagy visszaszorítását. A könyv azt is bemutatja, miben különböznek a klinikai válaszok a daganat típusától és a beteg állapotától függően. A klinikai körülmények között vizsgált böjtöt utánzó étrend orvosi felügyelet melletti integrálása ezért lehetőséget nyújt arra, hogy a betegek növeljék esélyeiket, amikor hagyományos daganatellenes gyógyszereket szednek. Egy szupermarketben talán nem tartjuk soknak az 5 százalékos kedvezményt, egy rákos beteg számára azonban szó szerint életmentő lehet, ha 5 százalékkal nő az esélye.

Szeretném egy sokkal személyesebb megjegyzéssel zárni. A cikk megjelenése után személyesen is találkoztam Longo professzorral, és közös munkába kezdtünk, jó barátok lettünk. Hiszek Valterben, és osztom azt a gondolatot, hogy a gyümölcsöző együttműködés egymás képességeinek elismerésén és tiszteletén alapul. Ahogy az életben is, a sokszínűség és a tisztelet a munkában is elősegíti a nagy eredmények elérését. Meg vagyok győződve arról, hogy a böjt és a böjtöt utánzó étrend beépíthető a rákbetegek és más betegségekben szenvedők kezelésébe, de mivel csak a klinikai vizsgálatok adhatnak végleges válaszokat ebben a kérdésben, tovább folytatjuk erőfeszítéseinket.

Alessandro Laviano egyetemi docens,
Sapienza Egyetem (transzlációs és precíziós
orvostudományi tanszék), Róma

BEVEZETÉS

2019-ben egy fiatal hölgy keresett fel az alapítvány klinikáján, és elmesélte, hogy előrehaladott emlőrákban szenved, ami már feltehetőleg nem gyógyítható. Az onkológusnál tett első látogatása rövid és sietős volt, és azt remélte, hogy én segíthetek rajta. Biokémikusként, rákkutatóként és juventológusként (utóbbi a várható egészséges élettartamot és a fiatalság megőrzésének lehetőségeit tanulmányozza) azon kezdtem el tűnődni, vajon elkerülhetetlen volt-e a nő daganatos betegsége. Egyáltalán miért betegedett meg – ő és az amerikai és európai lakosság közel fele – rákban? Tisztában voltam azzal, hogy egereknél, akiknek várható élettartama nagyjából két és fél év, egy és fél éves korra tehető a daganatok kialakulása, embereknél azonban ritkán alakul ki ebben az életkorban. A rák tehát nem az életkoron, hanem az öregedésen és a szervezet várható élettartamán múlik. Az öregedés jelenti a daganatos betegségek legfontosabb kockázati tényezőjét mind egerek, mind emberek esetében, ezért tudtam, hogy a rák megelőzése érdekében az öregedés folyamatára kell koncentrálnunk. De miért beszél mindenki a rák megelőzéséről, ha messze a legfontosabb kockázati tényezője az öregedés?

Gyakran szoktam azzal kezdeni orvosi témájú előadásaimat, hogy megkérdezem a közönséget: „Mit gondolnak, átlagosan hány évvel élnénk tovább, ha ma gyógyítható lenne a rák?” A válaszok 10–25 év között mozognak. Mindenki nagyon meglepődik, amikor elmondom nekik, hogy „Sajnos csak 3-4 évvel élnénk tovább.” Nemrég megemlítettem ezt a világ egyik leghíresebb rákkutatójának, aki így válaszolt: „Akkor hagyjuk abba a rákkutatásokat, és menjünk haza?” Én, aki a fél életemet azzal töltöttem, hogy a Los Angeles-i Dél-Kaliforniai Egyetem Norris Cancer Centerben és a milánói IFOM-laboratóriumban a rákot kutattam, megpróbáltam megmagyarázni neki, hogy nem kifejezetten a rák megelőzésére kellene koncentrálnunk, hanem az öregedési folyamatok lelassítására, mivel nemcsak a rák, hanem számos betegség és diszfunkció esetében ez jelenti a legfontosabb kockázati tényezőt.

Egy másik konferencián valaki szót kért, és így szólt a közönséghez: „Ismertem egy nőt, aki mindennap úgy 11 körül megivott egy pohár grappát (ez egy szőlőalapú olasz alkoholos ital). Egy nap bevonult egy idősek otthonába, és amikor betöltötte a 103. életévét, azt mondták neki, hogy egészségügyi okokból nem kaphat több grappát. Nem sokkal ezután meg is halt.” Mindenki nevetett, és arra számított, hogy egyetértek a grappa megvonásával, ám meglepődtek, amikor azt mondtam, hogy a mérsékelt alkoholfogyasztásnak (ez napi legfeljebb 1 italt jelent) vagy semleges, vagy enyhén pozitív hatása van a hosszú életre. A beszélgetést moderáló újságíró kiemelte, hogy mindenkinek le kellene mondania az alkoholról, mert növeli a rák kockázatát. Ez azonban nem helytálló: bár az alkohol valóban kockázati tényezőt jelent bizonyos daganatos betegségek esetében, a mérsékelt alkoholfogyasztásnak vagy nagyon alacsony, vagy nulla hatása van a rák kialakulására. Inkább arra kellene koncentrálnunk, hogyan befolyásolja az alkohol a „juventológiát” és a várható egészséges élettartamot, és nem csak a rákot. Igen, bizonyos ételek vagy italok valóban megnövelhetik a rák kialakulásának kockázatát, de lehet, hogy megvédenek a cukorbetegséggel, a szív- és érrendszeri betegségekkel vagy az Alzheimer-kórral szemben, vagy egyszerűen csak boldogabbá tesznek, amitől hajlandóak leszünk küzdeni a hosszabb és egészségesebb életért. Ugyanazt az ételt vagy italt javasolhatjuk az emberek többségének, de lehet, hogy azoknak, akiknél megnöveli az alkohol okozta daganatok kialakulásának kockázatát (ilyenek például a fej- és nyaki daganatok), kerülniük érdemes.1

Kezelnünk kell az öregedést, vagy ami még jobb, meg kellene hosszabbítanunk a fiatalon töltött életszakaszt és a várható egészséges élettartamot. Ez azonban nem is olyan könnyű, mint amilyennek tűnik. Akárcsak az a döntésünk, hogy iszunk-e alkoholt, a speciális étrend követésének döntése is számos tényezőn alapul. Vegyük például az olaszországi Verbania városkájában élt Emma Moranót, akinek végigkövettem élete utolsó 5 évét. Amikor elmúlt 100 éves, felhívta az orvosát (117 éves koráig élt, és így ő volt a világ legidősebb embere), hogy elmondja neki, úgy döntött, nem eszik többé vörös húst. Dr. Bava megkérdezte tőle, miért, mire a nő így válaszolt: „Egy újságíró azt mondta, hogy rákot okoz.” Bár a húsfogyasztás növeli a rák kialakulásának kockázatát, a 100 éves Morano számára ez másodrendű aggodalom kellett volna hogy legyen. Az elkövetkezendő években a rák továbbra is az egyik leggyakoribb és leghalálosabb betegség lesz világszerte, az öregedés késleltetését segítő és az elhízást megelőző étrend pedig a legjobb módja lesz az elkerülésére. A hosszú élet étrendjét ennek figyelembevételével alkottuk meg, a benne szereplő ajánlásokat azonban személyre és életkorra kell szabni. Emma például profitálhatott volna abból, hogy vörös húst eszik, ezzel ugyanis elkerülhette volna az alultápláltságot, ami hatalmas kockázatot jelent az idősebb felnőttek számára, és nem kellett volna annyira aggódnia a vörös hús fogyasztása és a rákos megbetegedések közötti összefüggések miatt. Egy 45 éves embernek ezzel szemben sokkal jobban kellene aggódnia a rák megelőzése, semmint az alultápláltsági tényezők miatt. Továbbá az öregedésgátló és rákellenes stratégiák megvalósítását segítő megfelelő orvos csapat megtalálása sok ember számára az életet jelentheti. Így volt ez Emma esetében is, aki rátalált dr. Bavára.

Az American Cancer Society szerint az amerikaiak esetében 40 százalék annak a kockázata, hogy megbetegszenek rákban, és 20 százalék annak az esélye, hogy meghalnak benne.2 Ez nem kifejezetten amerikai probléma, az európai számok ugyanis hasonlók. A Cancer Research UK szerint az ott élő emberek nagyjából 50 százalékánál fognak daganatos betegséget diagnosztizálni életük során.3 Olaszországban az Italian Association of Medical Oncology az Italian Association of Cancer Registries szervezettel együttműködve megállapította, hogy a férfiak 50 százalékánál (kettőből egy) és a nők több mint 30 százalékánál (háromból egy) valószínű a rák kialakulása.4

Felmerülhet bennünk a kérdés, hogyan csökkenthettük ilyen sikeresen a szív- és érrendszeri betegségek és számos egyéb betegség kockázatát, miközben a rákkal szemben sokkal korlátozottabbak a sikereink. A válasz a molekuláris mechanizmusokban rejlik:

1. A rák a legtöbb sejt- és szervtípusban kialakulhat, olyan betegségtípusokat eredményezve, melyek néhány hasonlóságot, ám jelentős különbségeket is mutathatnak.

2. Egy daganat nem egyféle ráksejttípust tartalmaz, hanem többfélét, melyek mindegyike vagy reagál, vagy nem reagál egy meghatározott terápiára.

3. Még ha egy rákterápia a rákos sejtek 99,9 százaléka ellen hatásos is, az az ezerből egy rákos sejt, ami túléli, új daganatokat hozhat létre, melyek gyakran nehezebben legyőzhetők, mint amilyen az eredeti volt.

4. A rákos sejteket viszonylag könnyű elpusztítani, ám sokkal nehezebb anélkül elpusztítani őket, hogy megölnénk vagy károsítanánk az egészséges sejteket.

A hagyományos rákterápiák, a kemoterápiától és az immunterápiától kezdve a hormonterápiáig, fejlesztésre szorulnak, különösen abban, hogy hatásosabbak legyenek a rákos sejtek szélesebb spektruma ellen, a rák őssejtjeinek elpusztításában, a sejtek terápiarezisztenciájának megelőzésében és a normál sejtek megóvásában. A böjt és a táplálkozás lehet a legnagyobb potenciállal rendelkező újonnan beépített megközelítés a rákkezelésben, legalábbis a belátható jövőben.

EGY „ÖSSZE NEM ESKÜDÖTT” ÖSSZEESKÜVÉS

Miért betegszenek meg olyan sokan rákban? A válasz részben abban rejlik, amit „össze nem esküdött” összeesküvésnek hívok. Évek óta tudjuk, hogy az állati zsírokban, fehérjében, finomított szénhidrátokban és cukorban gazdag nyugati étrend elhízáshoz és szív- és érrendszeri betegségekhez vezethet, továbbá növeli a rák és a neurodegeneratív betegségek kialakulásának kockázatát. Az élelmiszergyártó cégek, a gyógyszergyárak, a média, a kórházak, a klinikák és az orvosok mégis részt vesznek ebben az „össze nem esküdött” összeesküvésben, mert követik és népszerűsítik a fennálló állapotot. Azért nevezem „össze nem esküdöttnek”, mert nincs nyílt összejátszás az egészségtelen, feldolgozott ételeket, édességeket vagy cukros üdítőket gyártó élelmiszeripar és a táplálkozással összefüggő betegségekre, például a cukorbetegségre és a szívbetegségekre gyógyszereket fejlesztő gyógyszergyárak között. Az orvosok nagy többsége ráadásul jó szándékú, és nem rendelkezik túl sok egyéb kezelési alternatívával, mint hogy gyógyszereket írjon fel. Első könyvemben, A hosszú élet étrendjében kifejtettem, hogy a megoldás egyértelmű: egészségi állapotod javításához olyan étrendet és életmódot kell követned, ami megnöveli esélyeidet egy hosszú és egészséges életre. Ezt nemcsak az én véleményem támasztja alá, hanem azoknak a tanulmányoknak a százai is, melyek a hosszú élet öt szilárd pillérén alapszanak (ezek az epidemiológia, a klinikai tanulmányok, a juventológiai alapkutatások, a 100 év felettiek tanulmányozása, valamint az összetett rendszerek tanulmányozása).

A tudomány üzenete egyértelmű, a világ mégis lassan változik, és lassan gyűjti be az egészséges élettel és megtakarításokkal járó pénzügyi előnyöket (az Egyesült Államok GDP-jének közel 20 százalékát költi egészségügyi kiadásokra). Na de miért?

1. Az orvosok többségét betegségek kezelésére tanították. Az egyetemen általában csak egy kurzus erejéig tanulnak a táplálkozásról, ezért nem tanulják meg, hogyan segítheti elő az étrend a hosszú és egészséges életet, vagy hogyan segíthetnek betegeiknek, hogy elsajátítsák és megőrizzék a hosszú életet segítő életmódot.

2. Egyes élelmiszeripari és gyógyszergyártó cégek hasznot húznak az „információk zűrzavarából” – abból az állandó és egymásnak ellentmondó adattengerből, hogy mi egészséges és mi egészségtelen –, ezért a gyógyszereket állítják be egy állapot vagy egy betegség kezelésének elsődleges módszereként. Több ezer tudományos tanácsadónak fizetnek, és finanszírozzák azokat a reklámokat és hirdetéseket, amelyekkel nap mint nap találkozunk. Nem minden cég teszi ezt, vannak olyanok is, amelyek az egészséges ételeket népszerűsítik, és kivételesen jó gyógyszereket fejlesztenek ki. Én sem vagyok a gyógyszeres kezelés ellenzője. Csak azokat ellenzem, melyek hatástalanok, vagy kizárólag sebtapaszt jelentenek egy olyan problémára, amit táplálkozásunk megváltoztatásával vagy más életmódbeli változtatással jobban lehetne segíteni.

3. A kórházak és a klinikák sokkal több pénzbeli támogatást kapnak, ha az emberek krónikus betegek, mint ha betegségek nélkül élik az életüket. Lehet, hogy nem szándékosan, de így semmi sem ösztönzi őket az emberek meggyógyítására.

4. A tudósok többnyire egy „egypilléres stratégiát” alkalmaznak (például csak az epidemiológiára koncentrálnak), és gyakran nem látnak ki a saját kutatási és akadémiai világukból. Bár valóban elengedhetetlen, hogy a tudósok a kutatásaikra fókuszáljanak, ez gyakran a betegek kárára történik. Ez a stratégia hasznos a tudomány fejlődése szempontjából, a betegek számára azonban borzalmas, legalábbis rövid távon. A megoldást az jelentené, hogy az orvosokkal és a táplálkozási szakértőkkel együtt a tudósok is a beteget kezelő csapat részévé váljanak.

5. A média gyakran összezavarodik mindezektől, és aggódik az élelmiszeripari cégek, a gyógyszergyártók és az orvosi közösség felől érkező ellenreakciók miatt.

Egy „össze nem esküdött” összeesküvésről van tehát szó, mert mindenki, beleértve engem is, része annak a rendszernek, ami foglalkoztat minket, és ami oly sok céget és kórházat tesz gazdaggá. Ki a felelős tehát? Mi mindannyian. Sürgősen szükségünk lenne megbízható tudományos forrásokra. Olyan orvosokra, akik megfelelő oktatásban részesültek a táplálkozás és a várható egészséges élettartam területén. Olyan kórházakra, ahol valóban törődnek azzal, hogy az emberek egészségesek legyenek, és azok is maradjanak. És olyan élelmiszeripari és táplálkozástechnológiai vállalatokra (mint amilyet én is alapítottam), melyek a vásárlók egészségére és hosszú életére, valamint a környezet védelmére koncentrálnak, és nem a pénzkeresés az elsődleges szempontjuk. (Hogy csökkentsem azokat az érdekellentéteket, amelyek oly sok szakembert érintenek az egészségügy területén, én nem fogadok el tanácsadói díjat vagy fizetést ezektől a cégektől, és megfogadtam, hogy részvényeim 100 százalékát kutatásra és jótékony célokra adományozom.)

ORVOS ÉS BIOLÓGUS CSAPATOK

Mindenkinek ugyanezt a küldetésalapú mentalitást kellene elsajátítania, és a táplálkozásra és a böjtre központi pillérként kellene tekintenie. Az utóbbi években sajnos egyre inkább az egészséges életmóddal kapcsolatos vélemények foglalkoztatnak minket: életmód kontra genetika, vegán életmód vagy húsevés, hagyományos vagy alternatív gyógyászat. Ha el tudnánk rugaszkodni ettől a vagy-vagy hozzáállástól, és az egészség és hosszú élet alapjaira koncentrálnánk, miközben hagyományainkat, történelmünket és étrendünk környezetre és annak szennyezésére gyakorolt hatásait is szem előtt tartanánk, sokkal többre jutnánk. Előfordulhat például, hogy aki szereti a húst, a „húsevők” ideológiáját hangoztatja, és nem hajlandó elfogadni ennek negatív hatásait, míg egy vegán elutasíthatja, hogy egyes vegánok alultápláltságban szenvednek. Ha inkább a küldetésre koncentrálnánk, segíthetnénk az embereknek rátalálni arra az útra, amin ideológiától függetlenül hosszabb és egészségesebb életet élhetnek.

A kulcsot tehát a küldetésalapú, problémamegoldó megközelítés jelenti. Szeretném kiemelni annak fontosságát, hogy olyan klinikákat működtessünk, ahol több szakterületen tevékeny orvosi csapatok működnek együtt. Orvosok, molekuláris biológusok^5, dietetikusok, pszichológusok és más szakemberek, akik összetett orvosi problémákat oldanak meg. Los Angeles-i Create Cures Foundation klinikánkon a dietetikusok szorosan együttműködnek az orvosokkal és molekuláris biológusokkal, valamint olyan külsős szakemberekkel, akik daganatos betegségeket, cukorbetegséget, szív- és érrendszeri betegségeket, neurodegeneratív betegségeket, autoimmun és más, sok esetben előrehaladott stádiumú betegségeket kezelnek. Elismerem, hogy a kezdeti szakasz mindenkinek kihívást jelentett. Nekünk is meg kellett küzdenünk azzal, hogy a csapat minden tagjának meghatározzuk a szerepét. Biztosítanom kellett az orvosokat arról, hogy ők felelnek minden, a betegség kezelésével kapcsolatos döntésért, és azért, mennyi időt töltenek a betegekkel. Lassan túljutottunk ezeken a kihívásokon, és elkezdtük publikálni azokat a tanulmányokat, melyek csapataink hatékonyságáról, a hosszú élet étrendről, a böjtöt utánzó étrendről, valamint az egyéb tudományos alapú táplálkozási vagy integratív beavatkozásokról szólnak.

RÉGI RÁKTERÁPIA KONTRA ÚJ RÁKTERÁPIA

Évekkel ezelőtt, amikor meghívtak a világ egyik legnagyobb rákos megbetegedésekkel foglalkozó konferenciájára, észrevettem, hogy egyetlen előadást sem szenteltek a rákterápia mellékhatásainak. Bejelentettem, hogy szerveznék egyet a következőre, de elutasították a kérésemet, így ez a fontos konferencia egyetlen szót sem szentelt a betegek védelmének. Ez a fajta gondolkodásmód azt a régi rákterápia-modellt képviseli, ami többnyire a rákos sejteket elpusztító csodafegyvereken alapul (kemoterápia, immunterápia stb.). Újra kellene gondolnunk ezt az elavult mentalitást, és helyette olyan háromszázhatvan fokos ellátást és több szakterületen tevékenykedő csapatot kellene biztosítanunk a betegek számára, ami nemcsak a gyógyulás esélyét maximalizálja, hanem az egészségesen töltött éveket is meghosszabbítja. Könyvemben nemcsak arról szeretnék beszélni, hogyan javíthat a táplálkozás és a böjtöt utánzó étrend a betegellátáson, hanem arról is, hogyan optimalizálhatja egy megfelelő orvosi csapat és rendszer a terápiát. Ahhoz, hogy az általam „hosszú élet forradalmának” nevezett folyamat sikeres legyen, az orvosoknak is el kell fogadniuk és a velük dolgozó dietetikusoknak is be kell építeniük a munkájukba, a cégeknek pedig olyan új termékeket és szolgáltatásokat kell kifejleszteniük, melyekkel az emberek hosszabb és egészségesebb életet élhetnek, mindezt úgy, hogy ezzel egyidejűleg bevételt is termelnek maguknak.

Miért olyan fontos, hogy egy több szakterületen is aktív csapat alkalmazza a háromszázhatvan fokos ellátási módszert, különösen a rákkezelések során? Azért, mert minden daganatos betegségnek van egy molekuláris gyengesége, és mindegyik rengeteg tápanyagot igényel a növekedéshez, ám ugyanakkor folyamatosan változik is. Ebből kifolyólag egyetlen vagy néhány gyógyszerrel felvenni a harcot a rák ellen olyan, mintha kizárólag gyalogos katonákkal akarnánk megnyerni egy háborút. Taktikával kell harcolnunk, és többféleképp kell tekintenünk a problémára. Bár frontálisan kemoterápiával vagy sugárkezeléssel támadhatjuk meg a rákot, az immunrendszerre is szükségünk van a rákos sejtek megtámadásához, és közben gondoskodnunk kell arról, hogy az egészséges sejtek és szervek minimális károsodást szenvedjenek. Ehhez ki kell használnunk azt a tényt, hogy a normál és a rákos sejtek egészen más aminosav-, cukor-, zsír- vagy növekedésifaktor-igénnyel rendelkeznek. Míg a rákos sejteknek magas cukorszintre van szükségük, a normál sejtek jól megvannak alacsony cukorszinttel is. Itt találkozik a táplálkozás az onkológiával: kutatásaink során megtaláltuk a módját annak, hogyan használjuk ki ezeket a szükségleteket a hagyományos terápia és a böjtöt utánzó étrend kombinációjával. Egy olyan étrenddel, ami „megtéveszti” a testet, hogy az azt higgye, böjtöl, miközben hozzájut némi táplálékhoz, és biztosítjuk számára a megfelelő tápanyag- és kalóriamennyiséget. A tanulmányok kimutatták, hogy a böjtöt utánzó étrend megvédi a normál sejteket, míg a rákos sejtek sokkal sebezhetőbbé válnak számos kezeléssel, például a kemoterápiával, a sugárkezeléssel, az immunterápiával és a hormonterápiával szemben. Bár megtudtuk, hogy a rákos sejtek nem győzhetők le éheztetéssel, mivel más sejtektől lopva táplálkoznak, és akkor is megtalálják a módját annak, hogy életben maradjanak, ha a beteg böjtöl, a böjtöt utánzó étrenddel oly mértékben legyengíthetjük őket, hogy a megfelelő terápia elpusztíthatja őket. Ez a táplálkozásalapú beavatkozás a normál és rákos sejtek biokémiája és molekuláris biológiája közötti különbségeket használja ki.

Mindezzel azt szeretném mondani, hogy az alkalmazott hagyományos és integratív terápia típusa meghatározhatja, meghal-e valaki 25 évesen limfómában (vérképzőszervi daganatban), 32 évesen adenokarcinómában (emlőrákban), vagy betegségek nélkül él-e 100 éves koráig. Az integratív terápiák (a hagyományos rákterápiák mellett alkalmazott kezelések) nagy potenciált hordoznak magukban a rákbetegek gyógyítása szempontjából. Ez a megközelítés mindnyájunknak jobb esélyt adhat a betegségek leküzdésére és a hosszabb egészséges élet elérésére. Ám kemény csatát vívunk. Az onkológusok többsége minden integratív terápiát és ezek alkalmazását „kuruzslásnak” tartja, sok esetben anélkül, hogy elolvasnák és megértenék ezeknek a terápiáknak az alapjait. Védelmükre szolgáljon, hogy annyira elfoglaltak a munkájukban, hogy általában nincs idejük minden beteg vagy tudós ötletét átgondolni. Az előrehaladott stádiumú rákbetegségek esetében azonban, amikor már nem áll rendelkezésre egyetlen hatásos terápia sem, az onkológusoknak időt kellene szánniuk arra, hogy megismerjék azokat az integratív terápiákat, amelyekről elegendő laboratóriumi és klinikai bizonyíték áll rendelkezésre, és melyeket biztonságosnak és potenciálisan hatékonynak ítéltek. A legtöbb hagyományos orvos például elutasítja a C-vitamin-terápiát, holott az állatkísérletek azt mutatták, hogy a vitamin magas dózisú injekciózása és a böjtöt utánzó étrend kombinálása hatásos lehet.6 Ideális helyzetben egy nyitott gondolkodású onkológus, aki olyan KRAS-mutációval rendelkező vastagbélrákos beteget kezel, akinél már nincs szóba jöhető hatásos terápia, megvitathatná a C-vitamin-kezelést a betegével, és a helyi törvények figyelembevételével kombinálhatná a C-vitamin-injekciókat a böjtöt utánzó étrenddel és a hagyományos kezeléssel. Emellett kihasználhatná az „egyedi méltányossági eljárás” szabályait is.

Az Egyesült Államok Élelmiszer- és Gyógyszerügyi Hivatala szerint a méltányossági használat „egy lehetséges út az életveszélyes állapotban lévő vagy súlyos betegségben szenvedő beteg számára annak érdekében, hogy a klinikai vizsgálatokon kívüli kezelés céljából hozzáférjen egy vizsgálati stádiumban lévő orvosi termékhez (gyógyszerhez, biológiai vagy orvostechnikai eszközhöz) abban az esetben, amikor már nincs kielégítő és elérhető terápia”.7 Bár ez valóban egy komoly akadály, amit az orvosoknak le kell küzdeniük, potenciálisan óriási különbséget jelenthet a beteg számára, amit a következő fejezetekben látni is fogunk. Olaszország különböző vezető rákközpontjaiban a csapatommal és a Creates Cures Foundation klinikákkal együttműködve bevezettük ezeket az integratív beavatkozásokat egy nyílt megvalósíthatósági klinikai vizsgálat részeként, amelybe számos, különböző daganatokkal rendelkező beteget vontunk be. Ez a megközelítés, ami etikai bizottságok által jóváhagyott klinikai protokollokon alapul, ideális addig, amíg az integratív terápia nem válik standarddá. Mivel azonban a nagy többség számára ez nagyon nehéz, és ezért ritkán is alkalmazzák, a „méltányossági használat” fontos lehetőséget jelent.

A KÖNYVRŐL

Ez a könyv a hagyományos rákterápiákkal kombinált böjtöt utánzó étrendek, a hosszúélet-étrend hatásosságára és az ebben rejlő temérdek potenciálra koncentrál, valamint ezek mellékhatásainak megelőzésére és enyhítésére. A kutatás folyamatosan zajlik, ez a könyv azonban az öregedés tanulmányozásának 30 évére és a rák amerikai és olaszországi laboratóriumaimban folytatott klinikai vizsgálatainak 20 évére épül, illetve azokra a klinikai vizsgálatokra, melyek a legjobb kórházakban folytak azzal a céllal, hogy mind a rák megelőzését, mind kezelését megvizsgálják, és közben „a beteget tegyék az első helyre”.

A rák megelőzéséről szóló korábbi kutatások egyértelműek, mert főként a táplálkozásra és az egészséges, hosszú életre fókuszálnak. Ajánlásaik azonban korántsem olyan egyértelműek, mint gondolnánk, mert egyrészt az öregedés és a rák kialakulásának megakadályozását célozzák meg, másrészt el akarják kerülni az alultápláltságot és gyengeséget, beleértve a csont- és izomvesztést, valamint az immunfunkciók gyengülését. Fontos, hogy az emberek élvezettel egyék, amit esznek, és hogy olyan változtatásokat építsenek be az életükbe, amelyek mellett életük végéig könnyen kitartanak. Nem az olyan nap mint nap hallott általános tanácsok segítenek, mint az „egyél kevesebbet vagy mértékkel”, „egyél úgy, mint a nagyszüleid”, „egyél úgy, mint az ősemberek”, „egyél kevesebb szénhidrátot” vagy a „táplálkozz a mediterrán étrend szerint”. Az a személyre szabott étrend segít, ami elegendő, ám csekély számú élelmiszert tartalmaz, amit szeretsz, és élvezel, és ami biztosítja, hogy megőrizd normál testsúlyodat és zsírtömegedet. Az is fontos, hogy megértsd, a túlsúly és a böjt nem modern jelenségek. Az emberi evolúció természetes szakaszai, melyek szükségesek voltak a hosszú telek vagy az éhezéssel teli időszakok túléléséhez. Ez a tudás és ennek evolúciós, illetve molekuláris alapja felhasználható az egészséges, hosszú élet optimalizálására és a rák megelőzésére.

A könyv túlnyomó részében a különböző ráktípusokra, azok eredetére, valamint a különböző kezelésekről végzett tanulmányokra összpontosítok. Ezeket a böjtöt utánzó étrenddel és egyéb táplálkozással kapcsolatos beavatkozásokkal együtt vizsgáltam meg. Bár ez kihívást jelent, tovább folytatjuk a kutatásokat, és biztos vagyok benne, hogy egy nap sok rákos megbetegedést gyógyíthatunk olyan terápiákkal, melyek böjtöt utánzó étrendeket és egyéni beavatkozásokat alkalmaznak, hiszen ezek tízszer érzékenyebbé teszik a rákos sejteket, és tízszer ellenállóbbá a normál sejteket a terápiákkal szemben. Mivel ma már tudjuk, hogyan érhetjük ezt el mikroorganizmusokban és egerekben, világos, hogy ez a cél elérhető.

Tudjuk, hogy azok a táplálkozással kapcsolatos beavatkozások, melyek a hagyományos kezeléseket kísérik, központi szerepet játszanak a kezelés hatékonyságában. Valójában már 100 éve is tudtunk erről, amikor Otto Warburg leírta, hogy a rákos sejtek lelkes cukorfogyasztók és tejsavtermelők. E felfedezésének, az úgynevezett Warburg-hatásnak köszönhetően kapta meg 1923-ban a Nobel-díjat (lásd a 8. fejezetben). Ám a glükózfogyasztás csökkentése, sőt még a böjt sem elegendő, amit a különböző daganatos betegségeket bemutató fejezetek többségében látni is fogunk. Ez a könyv nem akarja felülírni vagy figyelmen kívül hagyni az onkológusok figyelemre méltó és gyakran hősies munkáját. Inkább eszközöket és további motivációt akar adni nekik ahhoz, hogy segítsenek a gyógyíthatatlan betegeken. Remélem, hogy segít nekik enyhíteni a rövid és hosszú távú mellékhatásokat, különösen akkor, amikor nem állnak rendelkezésre működőképes megoldások.

Azoknak, akik érdeklődnek a rák (és számos egyéb betegség) megelőzése iránt, ez a könyv útmutatót kínál az öregedés lelassításához és a biológiai életkor csökkentéséhez. Nem lesz mindig könnyű, de bárki megértheti és követheti ezeket az útmutatásokat. Ha korábban már diagnosztizáltak nálad rákot, vagy volt daganatos betegséged, az amerikai Create Cures Foundation nonprofit szervezet és az európai Valter Longo Foundation klinikája készen áll arra, hogy segítsen neked alkalmazni a könyvben leírtakat. Arra is biztatlak, hogy keress olyan onkológust, aki nyitott gondolkodású, és hajlandó mindent megtenni annak érdekében, hogy ne csak legyőzd a rákot, hanem elkerüld a hosszú távú mellékhatásokat, és növeld annak az esélyét, hogy egészségesen és életerősen éld meg a századik éved.

1.

A RÁK KIÉHEZTETÉSE, A BETEGEK TÁPLÁLÁSA

JÓL KELL ISMERNED AZ ELLENSÉGEDET, HOGY LEGYŐZHESD

1994-et írtunk, és én másodéves patológia PhD-hallgató voltam a kalóriakorlátozás egyik vezető szakértője, dr. Roy Walford által vezetett laboratóriumban a Kaliforniai Egyetemen (UCLA), amikor rájöttem, hogy nem arra születtem, hogy „közvetlen kapcsolatban” álljak a betegekkel. Egy nap patológiaórán a vezető patológus egy 45 éves rákban elhunyt férfi testrészeit nyújtotta át nekem, és megkérdezte: „Mit lát?” Nem orvosi diplomám volt, mint a többi orvostanhallgatójának, ezért nyomást akart gyakorolni rám abban reménykedve, hogy elegem lesz, és feladom.

Mivel nem sokkal azelőtt fejeztem be 5 éves brutális kiképzésemet az Egyesült Államok Hadseregének tartalékos tankosaként, nem akartam megadni neki ezt az elégtételt. Ránéztem a holttestre, majd a kezemben tartott tüdőre, és rezzenéstelen arccal elmondtam neki az összes jelentéktelen megfigyelést, amit egy másodéves hallgató adhatott neki.

A beteg egy 45 éves dohányzó férfi volt, aki tüdőrákban halt meg. A helyzet sokkal jobban megérintett, mint beismertem volna. Megérintett a férfi fiatal kora, a helyiségben terjengő szag, és az a pillanat, amikor a vezető patológus beletette a tüdőt a kezembe. Megértettem, milyen törékeny az élet, miről szólnak a kutatásaink, és hogy milyen fontos, hogy igazán odafigyeljünk, hogy másképp gondolkodjunk, hogy legyen egy küldetésünk, és hogy ne csak azért járjak be a munkahelyemre, hogy sikeres tudós legyek. Ez a férfi feltehetőleg még ma is élne, ha valaki elmondhatta volna neki, hogyan előzheti meg a rákot a dohányzásról való leszokással, vagy akár azzal, hogy olyan táplálkozási programot követ, ami jobban megvédi őt a cigaretta káros hatásaitól. Ma is élne, ha az immunterápia vagy a böjtöt utánzó étrenden alapuló terápia már 30 évvel ezelőtt is ismert lett volna. Az eset pszichés hatásain kívül két napig nem ettem, majd hetekig nem ettem húst, és azon voltam, hogy peszkateriánus legyek.

A rák, ami áttétes bélrákot okozva megölte a nagyapámat, ezt a 45 éves férfit is megölte, és az ellenségemmé vált. A világ egyik legjobb rákkutató központjában és kórházában voltam, és a legtöbb fiatal kutató szívesen lett volna a helyemben, itt, ezen a tökéletes helyen, hogy az öregedéssel és a rákkal foglalkozzon. Az ösztöneim azonban azt súgták, hogy ez az ellenség sokkal mélyebb molekuláris titkokkal rendelkezik, mint amiket a patológia részlegen kutatnak. Meg kellett értenem, honnan érkezett, hogyan alakult ki, és miért viselkedik úgy, ahogy. Eszembe jutott a nyári munkám, amikor kiéheztetett baktériumokkal dolgoztam Steven Clarke biokémiai tanszékének laboratóriumában, mielőtt átjöttem a patológiára. Úgy döntöttem, visszatérek erre a tanszékre, hogy két kivételes nővel, Joan Valentine-nel és Edie Grallával dolgozhassak, és megismerjem az emberhez a baktériumoknál kicsit közelebb álló organizmust, a Saccharomyces cerevisiaét, azaz az élesztőgombát. Ez azért áll közelebb az emberekhez, mert bár egysejtű organizmus, hozzánk hasonlóan eukarióta, más szóval rendelkezik sejtmaggal, amit maghártya vesz körül.

Visszatértem a biokémiai tanszékre, és hónapokkal később valami furcsa dologra lettem figyelmes: az élesztőgombák elpusztultak, majd úgy tűnt, újra életre keltek (1.1 ábra).

1.1 ábra. Miközben az élesztőgomba fejlődik, öregszik is, ami mutációkat okoz a DNS-ében. Hasonlóan ahhoz, ami a rákos sejtekben történik, ezek a mutációk bizonyos esetekben képessé teszik arra a megváltozott organizmusokat, hogy felhasználják az elhalt szervezetek által hátrahagyott tápanyagokat, és növekedjenek általuk. A populáció így „regenerálja” önmagát, mert bár egyes szervezetek elpusztulnak, mások elszaporodnak (Paola Fabrizio és mások: „Superoxide Is a Mediator of an Altruistic Aging Program in Saccharomyces Cerevisiae.” Journal of Cell Biology 166., no. 7. [2004]: 1055–67.).

MI AZ A RÁK?

Később elmagyarázom az említett élesztőgombával végzett kísérletet és a rák lehetséges eredetét, először azonban nagyon fontos, hogy elmagyarázzam, mi is az a rák. Azzal a széles körben elterjedt véleménnyel ellentétben, miszerint a rákos sejtek okosak és erősek, a legtöbb valójában összezavarodott és gyenge, ám gyors növekedésre képes. A daganatban lévő rákos sejtek nagy csoportjában néhány képes a túlélésre és a növekedésre, így a rákot nagyon nehéz legyőzni. Melyek azok a tulajdonságok, amelyek „összezavarják”, ugyanakkor halálossá is teszik őket? Douglas Hanahan és Robert Weinberg leírták ezeket a tulajdonságokat híres „A rák ismertetőjegyei” című cikkükben, ami először 2000-ben jelent meg, majd azóta kibővítették.1

■ Folyamatos proliferáció. A rákos sejtek túlnyomó többsége olyan helyeken is képes szaporodni, ahol és amikor a normál sejtek nem növekednének. Ezt a növekedést azok a mutációk segítik, melyek folyamatosan bekapcsolva tartanak bizonyos növekedési géneket: ezek az onkogének (rákot okozó gének). Az onkogének nem mutálódott változatai, a protoonkogének (például a RAS, az AKT és a PKA) elősegítik a sejtek növekedését, de egyidejűleg az öregedést is felgyorsítják. Képzeld el, hogy megsérült az autód gázpedálja, és nem lehet felengedni. Képzeld el, hogy mindez egy városban, egy szűk utcában történik, ami tele van autókkal. Képzeld el, hogy minden egyes balesetet szenvedett és leállt autó helyére egy vagy két újabb autó kerül az útra. Egyértelmű, hogy ez egyenlő a pusztulással.

■ Növekedést gátlók elkerülése. A tumorszupresszor gének arra lettek tervezve, hogy meggátolják az onkogéneket, melyek a rák növekedését elősegítő módosult gének, illetve azokat a tényezőket, amelyek elősegítik a rákos sejtek kialakulását. Az a feladatuk, hogy megakadályozzák a sejtosztódást (egy új sejt keletkezését), valamint hogy elpusztítsák azokat a sejteket, amelyek már olyan mértékben károsodtak, hogy veszélyt jelentenek a szervezet többi részére. Tekints úgy a tumorszupresszor génekre, mint az autó fékpedáljára. Ezeknek a géneknek a mutációi okozzák azt, hogy nem működnek a fékek.

■ Invázió és áttétképződés. Normális esetben a normál sejtek egy meghatározott szöveten belül maradnak, mert mechanikai jeleket kapnak (más sejtek nyomják vagy megállítják őket), és olyan tényezőknek vannak kitéve, amelyek elnyomják a növekedésüket és az áthelyeződésüket. A rákos sejtek ezzel szemben nem engedelmeskednek ezeknek az utasításoknak, és olyan szövetekbe és területekre is behatolnak, melyek alapvetően nem elérhetőek a számukra. Inváziójuk egyik különösen veszélyes módja, amikor a vérerekbe hatolnak be. Az autós hasonlattal élve ez olyan, mintha bekerülnének egy autópályára, ahonnan távoli helyekre is eljuthatnak a „metasztázisnak” (áttétképződés) nevezett folyamat során. Amint a rák eléri ezt a szintet, sokkal nehezebbé válik a kezelése, mert minden áttétet képező rákos sejt új mutációkat és/vagy tulajdonságokat szerezhet.

■ A replikatív szeneszcencia kikerülése. A tumorszupresszor géneken kívül a normál sejtek sejtosztódási órával is rendelkeznek, ami meghatározza, hogy egy sejt hányszor képes osztódni. Ezt a replikatív szeneszcencia néven ismert órát részben a telomereknek, azoknak a DNS-részeknek a hossza határozza meg, amik egy kromoszóma két végén találhatók. Ha elég hosszúak ezek a telomerek, a sejt képes az új sejtek képzésére. Az öregedés során azonban lerövidülnek, és megáll a sejtnövekedés. Ennél a pontnál a sejtet „szeneszcensnek”, azaz egyszerűen öregnek tekintjük. A rákos sejtek úgy kerülik ki ezt az akadályt, hogy aktiválnak egy „telomeráz” nevű enzimet. Ez megakadályozza a telomerek zsugorodását, és lehetővé teszi a rákos sejtek folyamatos növekedését.

■ A halál visszautasítása. A normál sejtek arra vannak beprogramozva, hogy amint megöregszenek, elpusztítsák magukat egy úgynevezett apoptózis (programozott sejthalál) nevű folyamat során. A rákos sejtek azonban képesek megállítani ezt a mechanizmust. Sok rákellenes gyógyszer ezt a tulajdonságukat írja felül, így elpusztítva őket.

Megtudtuk, hogy a rákos sejtek eme hagyományos jellemzőik mellett gyulladás jelenlétében is képesek a szaporodásra, illetve hogy védekeznek az immunsejtekkel szemben, csak hogy ne váljanak azok célpontjává. Gyors mutációs és evolúciós képességüknek köszönhetően a rákos sejtek tömegében lévő egyes rákos sejtek elmenekülnek az agresszív kezelésektől, és túlélnek.

Ismerd meg Dr. Valter Longo professzor több mint 30 éves klinikai kutatásainak eredményeit arról, hogyan tudod lelassítani az öregedést szervezetedben, leküzdeni a betegségeket és leadni a felesleges kilókat! A hosszú élet titka a sejtek regenerációjában rejlik, amit egy speciális étrend indít el szervezetünkben. A kötet étrendje ezt a biokémiai tudást gyűjti össze és rendszerezi egyszerű programmá, amit bárki kipróbálhat.