A kötet József Attila összes versei
(a szöveget gondozta Stoll Béla, 4. bővített kiadás,
Budapest, 2004, Osiris Kiadó) alapján készült

Olvasószerkesztő

RÓNA JUDIT

VERSEK

1916–1917

KEDVES JOCÓ!

1. ső strófa

De szeretnék gazdag lenni,

Egyszer libasültet enni,

Jó ruhába járni kelni,

S öt forintér kuglert venni.

2. strófa

Mig a cukrot szopogatnám,

Uj ruhámat mutogatnám,

Dicsekednél fűnek fának,

Mi jó dolga van Attilának.

1916–1917[?]

1920

A SZOLNOKI HÍDON

Az érc-oroszlán üstökét csóválva

riadtan reng a halál-színpadon.

A Halál lesi, tárt karokkal várja,

hogy Úr legyen a sápadt arcokon.

Tenyérnyi hely s a vigyorgó, kapzsi Vég

orcájába sápad belé arcod.

Alattad a Rém, felül büntető Ég

– gyáva Ember! – Neked üzen harcot.

A Hold is kacag a nagy gyávaságon

és a Tisza lassan bugyborékol.

S csak ott tör ki a szó a néma ajkon,

hol már biztos-távol vagy a hídtól.

1920

1921

HOMÁLY BORULT AZ ERDŐRE…

Homály borult az erdőre,

A csend susog ki belőle.

Denevér száll, szól a kuvik,

Lassan a hold előbuvik.

Idő múlik, felhők jőnek,

Egyenesen az erdőnek.

Ott megállnak, némán várnak:

Áldást adnak a határnak.

Majd legyőzi őket a hold:

Tolvaj éjbe fénykévét told.

De lassanként sápad fénye:

Futtatja a nap fölénye.

Tülköl a gyár, szól a madár:

„Talpon legyen mindenki már!”

Hol van az éj? A multé lett:

Ujra itt van, él az élet.

1921. febr. 20.

ÖSSZETÖRT SZÍVEM…

Összetört szívem bús kesergője

Csókot kért tőled, néma halott,

Szunnyadsz te régen, nem hallsz felőle,

Boldogan virulsz, ahol vagy, ott.

Oh! ha leszállnál a magas égből

S lelkem akarnád vídítani,

Könnyem, mely most hull sűrűn szememből,

Nem volna tovább mért ontani.

Vagy ragadjál ki, hő szerelmeddel

Földi posványság csápjaibul,

Várlak epedve, kedvesem! jöjj el!

Szánd meg a könnyem, mely egyre hull.

Összetört szívem bús kesergője

Csókot kér tőled, néma halott.

Nem szeretsz már te, nem hallsz felőle,

Nem kellesz nékem, oh! átkozott!

1921. márc. 28.

A SZÍV S A SZEM

A szív érez, a szem kutat,

Szép lány szerelméhez utat.

A szív dobog, a szív sóhajt

Ha a lány távol nincsen,

A szem ellesi az óhajt:

– Mit kívánsz édes kincsem?

Ha eltűnik a szerelem,

A szív kérdi: – Mi lesz velem?

Önző szív! magára gondol

S csakhamar életre kel.

S nem gyötrődik semmi gondtól,

Hisz gond nélkül válik el.

A szem, ha nincs vis-a-vis-ja,

Rejtett kincsét előhíjja,

S mosogatja gyötört lényét,

De ez már mit sem segít,

Vissza nem kapja a fényét,

Ha elsírta könnyeit.

1921. márc. 29.

HOZZÁ!

Arany hajad, mint a nap sugára

Vet fénykévét ruhácskád fodrára.

Reng ruhádban a karcsú termeted:

Rózsaszálon a gyémánt permeteg.

Szemed a mély tenger csillogása,

Égen földön nincs, nem akad mása.

Ha engem látsz, lecsukod csendesen,

Sugaráért od’adnám életem!

Lelked nyájas holdsugár az éjben,

Ringatózik mély tenger ölében.

Óh! előlem felhők takarják el!

S ha várok rá … eltünik – a nap kel.

Szíved? Óh! a szíved nem találom,

Ez az én bús, szomorú halálom.

Széttörnélek! – de kezemen bilincs:

Meghalok érted, mert szíved az nincs.

1921. ápr. 10.

AMIÓTA…

Amióta megláttalak,

Szebben süt a nap le rám

És azóta százszor szebben

Dalol a kis csalogány.

Csak a piros ajkad néma

S mosoly rajta nem fakad,

Saját magam árnya vagyok,

Hisz csókolnom nem szabad.

Amióta megláttalak,

Illatosabb a mező

És azóta tövis nélkül

Áll a büszke rózsatő.

Csak a lelked lett fagyosabb,

Csak a szíved lett büszke

S szerelmemtől lobbant lángra

A kétségb’esés üszke.

Amióta megláttalak,

Örök tavasz ég virul

És azóta kis madarat

Kis leány nem tart rabul.

Csak te tartasz foglyul engem

S csak a szívem csupa seb;

A neveddel ajkaimon

Halok meg! – úgy édesebb.

1921. ápr. 11.

CSÓKOLJ, CSÓKOLJ…

Csókolj, csókolj utóljára,

Fehér karoddal ölelj át,

’sz elmegyek már nemsokára

S szerelmed életem ára,

Csókolj, csókolj és ölelj hát.

Már nem csókol! Nincs, nincs sehol

Én eljöttem, – ő – maradott.

Hűtlen-e már? Jaj! mást csókol!

Érzem, más ki néki bókol,

Más visz néki szép virágot.

Úgy kinlódom! Nappal, éjjel

Csak mindig reá gondolok:

Vaj’ kit csókol most ő kéjjel,

Szembe szállva reményemmel,

Hisz tőle oly távol vagyok!

Itt van a boldog pillanat:

Hozzá, haza repülhetek!

Oly lassan halad a vonat,

Oly gyorsan tűnik le a nap!

Viszontlátom-e őt? Egek?!

Hála Isten! Honn vagyok már!

Szívem pattanásig feszül

S azt dobogja: Tán nem is vár!

Csönd fogad, az óra is áll

S szemembe egy porszem repül.

Csókolok egy hideg kezet,

Zokogástól reszket vállam:

Azt hittem: hűtlen, rászedett,

Pedig csak engem szeretett

S szive repedt meg utánam.

1921. ápr. 11.

A HALÁLRÓL

Vas-öltönyben előttem áll

A szomorú, néma halál.

Hideg csókja

Nem izgatja

Sóhajtó kebelem.

Dörrenés s nem él az élet,

Futó ábránd, a multé lett.

Nem marasztja,

Már eladta

Hevítő szerelem.

Előttem áll s torkon ragad!

– Életmentő hát nem akad? –

Tovább nem vár,

S én? – megyek már

Siratva életem.

1921. ápr. 11.

SZERETNÉM, HA VADALMAFA LENNÉK!

Szeretném, ha vadalmafa lennék!

Terebélyes vadalmafa;

S hogy testemből jóllakhatna

Minden éhező kis gyermek

Árnyaimmal betakarva.

Szeretném, ha vadalmafa lennék

S minden egyes árva gyermek,

Ha keserű könnye pereg,

Felkeresné s könnyeivel

Öntözné meg a tövemet.

Szeretném, ha vadalmafa lennék,

Mi ha majd egykor kiszárad

És a tél apó kivágat,

Lángjaival felszárítná

Könnyeit a bús árváknak.

S ha csakugyan vadalmafa lennék,

Volna öröm a földön és

Sehol semmi bú, szenvedés

S a mosolygó fejeket nem

Bántaná az elköltözés.

1921. ápr. 12.

JELEN, MULT, JÖVŐ

Az elmultba szemem tétován tekint

Egy percre csak! Üldözi a jelen,

Nem pihenhet régi emlékeken,

Unos untalan visszatér megint.

A jelen, oh! a jelen mindig bántott,

Amerre én, mindig arra haladt,

Tövisekkel hinté bé az utamat

S elvett tőlem reményt, boldogságot.

Nem veheté el, bár kínzott nagyon

– Történik minden, ahogy írva vagyon –

Nem veheté el, nem, a jövőt tőlem.

Tövises úton segít a jövendő;

Jövőben dicsőül meg a szenvedő;

Jövő mutatja az utat előttem!

1921. ápr. 15.

BOLYONGOK

Hol van az a kis ház, hol kevesen járnak?

És ahol szeretnek, és csak reám várnak,

És csak reám várnak.

Merrefelé menjek? Balra-e vagy jobbra?

Fönn csillagok vannak, fölnézek azokra,

Fénylő csillagokra.

Merre nincs csillagfény – arra fogok menni,

Ott fognak igazán engemet szeretni,

Igazán szeretni.

1921. szept. 24.

ÜLÜNK EGYMÁS MELLETT

Ülünk egymás mellett a padon.

Ülünk egymás mellett némán, hallgatagon.

Ő nem szól hozzám, és én se szólok néki.

– Mért kell a csüggedtnek búsan – mégis élni?

Nem szólok hozzá, bár tudom, hogy szerelme,

Hallgatok mellette, bár tudom, a lelke,

A lelke-szerelme csupán értem ég,

S azt is tudom, hogy meg fog siratni még.

1921. szept. 24.

EGYEDÜL

Egyedül fogok én állni a világon.

Egyedül, egyedül, nem lesz soha párom.

Nem lesz soha párom, aki vigasztaljon,

Aki szenvedésben csókot csókra adjon.

Csókot csókra adjon s aki hű, nem álnok,

Aki büszke arra, hogy mellette állok.

Aki míg én alszom őrködik könnyezve,

És, ha ébren vagyok, kacagó a kedve.

Aki szeret engem, aki meghal értem

S még akkor is szeret örök-visszatérten.

S nem fog borulni le rám senkise sírva,

Ha majd távozom az örök-néma sírba.

1921. szept. 24.

MÁMOR

Szeretném felverni lelkem dalával

A szomorúk szivét, a világot.

Most megbocsátok annak is,

Aki bántott.

Szeretném a keblemre ölelni az

Életért kűzdő, fájó rabot.

Szeretném feltámasztani,

Aki halott.

Szeretném, hogyha lassabban forogna

És végre megállna a nagy kerék.

De a legjobban szeretném,

Ha szeretnék.

És szeretnék alkotni csodásat és

Ezer gyönyörűt, szépet meg nagyot

S aztán meghalni: Mert én a

Mámor vagyok.

1921. szept. 24.

AKKOR

És akkor zuhogott, csattogott, villámlott

S akkor kerültem messze szobámat

És akkor őrjöngtem, szidtam a világot

S akkor tiport legjobban a Bánat.

S akkor imádkoztam, követeltem, kértem

És akkor sírtam szívből igazán

S akkor bánó szívvel meggyóntam, megtértem,

Mert akkor halt meg egy lány, egy leány.

1921. szept. 24.

VÉGTELEN ÓTA…

Végtelen óta folynak a percek,

Végtelen óta folynak a könnyek –

Harsog a tenger, árad a tenger

És jaj! utánok még többen jönnek.

Ezer forrás sír végeszakadlan

És jaj, az anyja úgy szereti!

Harsog a tenger, árad a tenger,

Fáradt a lelkem, ölelgeti.

Folynak a könnyek, folynak a percek,

Nem tudni: Hová? Merre? Mivégre?

Harsog a tenger, árad a tenger –

Eltünik egyszer a Semmiségbe.

1921. okt. 31.

TENGERHEZ

Rengő csoda Tenger!

Fonjad körül bánó dalaiddal

Élet után vágyó lelkemet.

Tépd ki szívem kérges rejtekéből

Tompa dalok árnyékéletét.

Mert gyáva az ember.

Nem mérkőzik titkos hatalmaddal: –

Ha rám borul a sötét – eltemet.

Pártos harcon elsorvaszt, elöl;

S csak fenyeget, de nem jő a Vég.

1921. okt. 31.

SÓHAJ

Ha könny csorog,

Ha kebel sír,

Ha jaj hallik,

Ha ég dörren,

Föld kerekén,

Akármerre:

Az én könnyem,

Az én keblem,

Az én jajom,

Büntetésem:

Föld kerekén

Akármerre

Járok, mindig

Csorg a könnyem,

Sír a keblem,

Jajom hallik,

Az ég dörren

– Átkozott fej

Az én fejem –

Átkozott fej

Te fölötted.

1921. okt. 31.

KERESEK VALAKIT

Tele vágyakkal zokog a lelkem,

Szerető szívre sohase leltem,

Zokog a lelkem.

Keresek Valakit s nem tudom, ki az?

A percek robognak, tűnik a Tavasz

S nem tudom, ki az.

Csüggedő szívvel loholok egyre,

Keresek valakit a Végtelenbe,

Loholok egyre.

Könnyim csorognak – majd kiapadnak:

Vágyak magukkal messzebb ragadnak –

Majd kiapadnak!

Búsan magamnak akkor megállok,

Szemem csukódik, semmitse látok –

Akkor megállok.

Lelkem elröppen a Végtelenbe,

Tovább nem vágyom arra az egyre,

A Végtelenbe.

1921. okt. 31.

VÁGYMAGAM A HOLD ALATT

Be jó az éjben bátoran menni,

Be jó az éjben egyedül lenni;

Bús tavaszi éjjel

S borusan járni szerte-széjjel.

Ha a Hold szunnyad, szellő se rebben,

Virágok nyitnak elfeledetten,

Tüzes, tüskés rózsák,

Ölelik a Föld takaróját.

Elhaló hárfák titkos zenéje

(Ez éj a lelkem örökös éje)

Hűs tavaszi éjjel

Sirat Valakit bús szeszéllyel.

Messze vidéken – ismerős tájon

Éjjel bolyongok. – Senki se szánjon!

Hisz ez az én kertem

S bünhödnöm kell, mert nagyot mertem.

Belépni mertem, szétnézni benne:

Kóborgó Vágyam ha nyugtot lelne!

Szelid, csöndes éjjel.

S bolyongok benne szerte-széjjel.

1921. nov. 26.

AZ ÖRÖK ELMULÁS

A földön semmi nem örök…

A fákon árnyak nőnek este,

A félhomály is nyöszörög.

Eloszlik a Gond barna teste,

(A zsíros földbe rothadunk)

S ki egykor óhajunkat leste

– Ó, puszta szív, borus agyunk! –

Már könnyező szem, búcsut intett.

Mi mindent, mindent elhagyunk

És minden, minden elhagy minket,

A szó, kisértés, dölyf s a vér

És visszasírjuk könnyeinket,

Mely már az Óceánba ér.

És csak hiába, nem jő vissza,

De jön helyette téli Dér,

Ki sóhajunkat is fölissza.

Már aztán csendesek vagyunk –

A téli álom dermedt, tiszta,

De senkit nem csókolhatunk.

Virágot hullat el a bodza

S majd egy csomóba rothadunk.

S rég hallgat a hős méla kobza.

A vágyam még ma dübörög

És holnap vesztemet okozza.

A földön semmi nem örök:

A hernyó hull és a madár is

S az évszázad föl nem hörög.

1921. nov. 26.

AJÁNDÉK

A szívem hoztam el, csinálj vele

Amit akarsz. És nem tudok mást tenni

És nem fáj nékem semmi, semmi, semmi,

Csak a karom, mert nem öleltelek.

Oly fényes az még, mint uj lakkcipő

És lábad biggyedt vonalára szabták.

De ruganyos, mint fürge gummilabdák

És mint a spongya, mely tengerbe nő.

Két fájó karral nyújtom mostan néked

És fáradt, barna szóval arra kérlek

– Ha eltiporsz is füvet, harmatost –

Ha elszakadt a lakktopánka egyszer

S ki megfoltozza, nem terem oly Mester:

Az uccasárba akkor se taposd.

1921

Tartalom

VERSEK

1916–1917

Kedves Jocó!

1920

A szolnoki hídon

1921

Homály borult az erdőre…

Összetört szívem…

A szív s a szem

Hozzá!

Amióta…

Csókolj, csókolj…

A halálról

Szeretném, ha vadalmafa lennék!

Jelen, Mult, Jövő

Bolyongok

Ülünk egymás mellett

Egyedül

Mámor

Akkor

Végtelen óta…

Tengerhez

Sóhaj

Keresek Valakit

Vágymagam a Hold alatt

Az örök elmulás

Ajándék

1922

Távol zongora mellett

Erőének

Nagy ajándékok tora

Köntösök

A gyerekszemű élet-tavon

Álomban enyém vagy

Lélekszirteken

Nem tudunk élni

Útrakészség

Egyszerű vers

Lovas a temetőben

Nem! Nem! Soha!

Falak

A vergődő diák

Nézem a lámpát

Várakozás

Csend

Bús magyar éneke

Szerelmes keserű hazafiság

Várlak

Juhász Gyulához

Fohászkodó ének

Tavaszi ének

Aratásban

Munkáshalál

(Arany kalásztól…)

Nyári délután a szobában

Csókkérés tavasszal

Keserű nekifohászkodás

Szerelem ez?

Pogányos hitvallás magyarul

Névnapi dícséret

Leánykérő ének

Csöndes estéli zsoltár

A füst

Holttest az uccán

Hajnali vers kedvesemnek

Fiatal életek indulója

Éhség

Prédikáció

Perc

Szeged alatt

Rövid óda a kelő Naphoz

Gyöngysor

A Szent Jobb ünnepén

Ugy-e pajtás!

Ének magamhoz

Ősapám

Hymnus a Borhoz

Hymnus az Élethez

Baál

A jámbor tehén

Kukoricaföld

Parasztanyóka

Részeg a síneken

A bánat

Kép a tükörben

Boros keserűség

Aratás előtt

Spleen

Pap a templomban

Tél

Koldus

Napszonett

Proletárok!

Ó zordon Szépség…

Üdvözlés

Őszi alkonyat

Bús énekhívás

Versek végére

Tanulmányfej

Istenjárás

(Téged siratlak…)

Szerelmes kiszólás

A szemed

1923

Szerelmes vers

Önarckép

Egy asszony s egy leány

Igaz, őszinte búcsú

Tovább én nem birom

Ad sidera…

A bátrak

Petőfi tüze

Eggyéölelődés vágya

Távoli ének

Éjjel

Magyarok

Ady Endre helyett mondom

Asszonyvárás asszonyszobor mellett

Sacrilegium

Ember is; magyar is; magam is

Hűség

Lányszépség dícsérete

Templom; hulla; rózsa

(Versem komor…)

Tavaszi labdajáték

Útrahívás

Kalózkapitány indulója

Ezerfárosznyi végzet

(Ha nem veszik észben…)

A betűk sivatagában

Elköszönő szelíd szavak

Költőszerelem teremtő estje

A legutolsó harcos

Lázadó Krisztus

Hajnalvárás

Híd alatt

Pünkösd előtt

Furcsa fohász a sinek között

Májusi ének

A Kozmosz éneke

Alkohol

Az őrült hajótörött

Világ megokolt útálata

El innen

Harc a békességért

Juhász Gyuláról való nóta

Uram!

(Ó szőke csókok partja…)

(Mint loholó bolond előtt…)

Rög a röghöz

Megfáradt ember

(A lovak…)

Tanítások

Férfiszóval

Kiáltunk Istenhez

Jövendő férfiak

Üvegöntők

(Legalább 20 fok hideg van…)

Földmadár

Karácsony

[Töredékek]

(Kis Asszonyom ne sírj…)

(Szép, ártatlan…)

(Boruljatok csak össze…)

(Mint tenger alól…)

(Jaj azoknak…)

1924

És keressük az igazságot

Kövek

Ide újra a szeretet jön

Miért mondottál rosszat nékem

Lázadó szentek

Villámok szeretője

Nő a tükör előtt

Kedvesem,

Nyár volt

Komoly lett már

Lopók között szegényember

Nyolcesztendős lányok

Művészet az emberek között

(Szőke hajam…)

Szelid, búcsúzó asszony

Szeretők

Rokkantak

Jónál jobb

Kakuk Marci

Szomorúfűz

Ki verné föl lelkünkben a lelket?

Hét napja

Igaz ember

Koldusok

Csudálkozunk az életen

Tavasz van! Gyönyörű!

Szegényember balladája

Szegényember szeretője

Nem én kiáltok

A számokról

Mért hagytál el, hogyha kívánsz

Bosszúság

Forduló

Ti jók vagytok mindannyian

Gyémánt

Szép, nyári este van

Este volt s a bőrünk összeért

A világ megteremtése

Hajón megyek Pestre

Magyarok

A kutya

Érzitek-e?

Milyen jó lenne nem ütni vissza

Szólt az ember

(Tenyeremre tettem…)

A gondolkodó szonettje

A szerelmes szonettje

Most a teremtés kezdetén vagyunk

Egyszerű ez

Tüntetés

Tűz van!

Jött, megfogott és áthajított

Figyel a kancsal

Minden rendű emberi dolgokhoz

Imádság megfáradtaknak

Lányszépség dícsérete

Sírdomb a hegycsúcson

Mindent hagyok

Oly friss

Riának hívom

A fergeteg ormán

Rossz volt, elszéledt szivemből

Ekrazittömeg

Esti felhőkön

Érik a fény

Én dobtam

Most fehér a tűz

Néha szigetek

Keserű

József Attila

Kilóméterekkel

Nekem mindegy…

Dícsértessék

Aki szegény, az a legszegényebb

Itt egy fa, ott egy fa

A csoda

Műterem

1925

Szélkiáltó madár

Tiszta szívvel

Reggeli

Tavaszi sár

Szép csöndesen aludj

Együgyü ének

A paradicsom életté lesz

Április 11

Ezüst élet

Szép lobogóval, vagy anélkül

Ködből, csöndből

Balga költő

Isten (Mikor a villamos csilingel…)

Isten (Én az Istenem úgy szeretem…)

Kertész leszek

Mikor az uccán átment a kedves

Tüzek éneke

Hajnalban kel föl, mint a pékek

Nagy városokról beszélt a messzi vándor

A nagy városokat

[Bibliai]

Fiatal asszonyok éneke

Ifjúmunkás

Munkás

Viszem a földem

(Magyarország messzire van…)

Látod?

A tavi torony harangozója

Pirosszemű

Olyan bolond vagy

Isten (Láttam Uram, a hegyeidet…)

Félidő: 0–0

Pilóta

Kovács

1926

A csapat

A rák

Hivogató

Csak a tenger jött el

(A szeretők hallgatva álltak…)

Acélgömb föl, föl! Emelkedj!

(A kelő korongba hajítom…)

Dalocska

(Pucér csapat dobog…)

(Aludj…)

Kopogtatás nélkül

Erősödik

(Beteg vagyok…)

(Anyám meghalt…)

Mégis elveszem

Páncélvonat

A mennyei páncélvonat

A világ ha elbujdostat

Pohár

Virágos

Bődülj torony

Érted haragszom, nem ellened

Jut most elég virág

(Csodálkozó bogarak közt…)

Szeretők lázadása

(Mindig jótanácsot sziszegnek…)

Hangya

Hajad az ujjamé…

Ülni, állni, ölni, halni

Szocialisták

Végül

Esik

Táncba fognak

Négyen ugrottunk vízbe

Jut az ember

Engem temetnek

Csengő

Feleségem

Az oroszlán idézése

Két vers, kertről

Anyám a mosásban gyászkoszorú

Kultúra

1927

Chant de Prolétaire

Dúdoló

Biztató

A bőr alatt halovány árnyék

Párizsi anzix

Kiszombori dal

Szabados dal

Bevezető

[Töredékek]

(Ó bánat…)

(Örökkön háborog a tenger…)

(főzz neki lüszi huslevest…)

(Ó Európa hány redő…)

Két vázlat

Simon Jolán

Németh Andor

Áldalak búval, vigalommal

1928

Két dal

Éji dal

Dal

Két vers

K. S. † tbc-ben

A három kovács

Munkások Kórusa

Istenem

Pöttyös

Tószunnyadó

Luca

Csüngője voltam

József Attila

Nemzett József Áron

Ringató

Lucához

Tedd a kezed

Virág

Gyász és patyolat

Tudtam én

Gyereksírás

Gyöngy

Förgeteg

Pernyetáncra

Öreg minden

Sok gondom közt

Klárisok

Az Édesanyjának

Derengő rózsa

Mióta elmentél

Szeretnének

(Ördög farába…)

(Nyüzsög a boldogság…)

Zuzmara

Piros hold körül

Óh szív! nyugodj!

Magyar Alföld

Isten

Hosszú az Úristen

Medáliák

1929

Laci bá’

Két keserves

Csin-bin

Medália

Esik

Dörmögő

Harmatocska

Tiszazug

Margaréta

Nyár

Ákácokhoz

Arany

Favágó

Bethlen István

Betlehem

Betlehemi királyok

1930

Füst

Ady emlékezete

Egy költőre

Egeres

Regös ének

Bánat

Tömeg

Lebukott

Farsangi lakodalom

Kispolgár

1931

Anyám

Tűnődő

Vihar

Eperfa

Keresztény

Írásjel

(Szél csapta…)

Beszél a tej

Öt szegény szól

Aranybojtú

Szocialisták

Párbeszéd

Buza

Bánat

Munkások

[Töredékek]

(Repedt kályhámon macska ül…)

(Mióta egyéb nagy írók…)

(Szegény ember hova menjen?…)

(A vásártéren sátrat…)

(Dagadt hentes bárdja…)

(Állás nélkül…)

(Arcuk egy-egy kis külváros…)

(Tizenöt éve írok költeményt…)

(Valamikor volt a tett…)

(Még nem volt olyan disznó…)

(A hallgatag gép…)

Fagy

1932

Holt vidék

Mondd, mit érlel…

Eső

Határ

Külvárosi éj

Ritkás erdő alatt

Ordas

A hetedik

Emlék

Medvetánc

A kanász

A cipő

Fák

Háló

[Judit-versek töredékei]

(Arcodon könnyed ott ragadt)

(Mikor dolgozol csendesen…)

(Zúgó, fehér…)

(Erős, kemény…)

(Fagyon veszek, vagy éhen…)

(Kedveském…)

(Mily szép vagy…)

(Jutkám, csapódj…)

(Tehervonatok tolatnak…)

(Hová forduljon az ember…)

Invokáció

Téli éjszaka

Haszon

1933

Egy kisgyerek sír

Reménytelenül

Lassan, tünődve

Vas-színű égboltban…

Sárga füvek

Ballada

A város peremén

Elégia

Óda

(Magad emésztő…)

A csodaszarvas

Vigasz

Számvetés

[Tájvers-töredékek]

(Ragyog az ég…)

(A tó jegét…)

(A pipafüst lenyúl a földig…)

(Csendes, kévébe kötött reggel…)

(A kerten, hallatlan semmit idézve…)

(Gyenge muharos mezőt…)

(A nyárfák közt ezüst habokkal…)

(Kásásodik a víz…)

(Jó volna-e…)

[Az Eszmélet előzményei]

(Öregem, no…)

(Ember, ne félj…)

(A csillám szememből kihagy…)

(És most nem tudom…)

(Mi emberek…)

(Szépen beszélsz…)

1934

Eszmélet

Szappanosvíz

(A kövezeten…)

A szigeten

[Töredékek]

(Nyári, könnyü szellők…)

(Hizlalt eső kapirgál…)

(Hétért – magamat kérdem…)

(Tollászkodik a sárga lomb…)

(távol tar ágak szerkezetei…)

(A csipogó árnyakból…)

(Diványon fekszem…)

Falu

Alkalmi vers a szocializmus állásáról

Bérmunkás-ballada

Anya

A fán a levelek…

(Szegénység szennylepleiben…)

Mama

Iszonyat

[Szürkület]

1935

Altató

Ajtót nyitok

Osztás után

Modern szonett

(Leülepszik…)

Emberek

Légy ostoba

Én nem tudtam

Boldog hazug…

Temetés után

Mint gyermek…

A bűn

Emberiség

Nyári délután

Egy ifju párra

Ősz

Majd emlékezni jó lesz

Harag

Március

Május

Levegőt!

Biztató

(Indiában, hol éjjel a vadak…)

Kései sirató

Egy büntetőtörvényszéki tárgyalás irataiból

[Töredékek]

(lesz lágy hús…)

(mint oroszlán…)

(és testem végül…)

(Egész testében reszket…)

(vadász szemünkre…)

(mint locspocs-fényben…)

1936

Ha a hold süt…

Amit szivedbe rejtesz

Gyermekké tettél

A Dunánál

(A hullámok lágy tánca…)

(Zöld napsütés hintált…)

Egy spanyol földmíves sírverse

Balatonszárszó

Jaj, majdnem…

Világosítsd föl

Az a szép, régi asszony

Irgalom

Judit

…Aki szeretni gyáva vagy

Kosztolányi

Nagyon fáj

Majd megöregszel

Mint a mezőn…

Kirakják a fát

Két hexameter

Elmaradt ölelés miatt

Ne bántsd

Magány

Ki-be ugrál…

Kiáltozás

Azt mondják

Kész a leltár

(Könnyű emlékek…)

Semmi

Herz Henrik Őméltóságának

[Töredékek]

(Szólj hát, mit tegyek én…)

(Mint a motor, mely már begyulladt…)

(s ha nem volt még halálos szerelem…)

(Segítsetek, hogy meg ne öljem…)

(Óh hittem volna inkább…)

(Szeretem s ezért megölöm…)

(Bocsássátok meg, barátság…)

(Sokan voltak és körülvettek…)

(Ne légy szeles…)

1937

(Még ne utazz el, Sárikám…)

Thomas Mann üdvözlése

(Ős patkány terjeszt kórt…)

(Már régesrég…)

Ars poetica

(Irgalom, édesanyám…)

Flóra

1. Hexaméterek

2. Rejtelmek

3. Már két milliárd

4. Buzgóság

5. Megméressél!

Nem emel föl

(Szállj költemény…)

Flóra

Reggeli fény

Március

Bukj föl az árból

Flórának

(Én, ki emberként…)

Meghalt Juhász Gyula

Születésnapomra

(Jön a vihar…)

Hazám

(Kedvesem betegen…)

(Csak az olvassa…)

Én nem tudom…

Száradok, törődöm

Sas

(Csak most…)

Tudod, hogy nincs bocsánat

Könnyű, fehér ruhában

Az árnyékok…

Ha nem leszel…

(Ha nem szoritsz…)

(Majd csöndbe fagynak a dalok…)

Majd…

Gyönyörűt láttam

[Töredékek]

(Nappal mint földet vad homok…)

(Száz éjszakán…)

(Roskad a kormos hó…)

(Éltem, így érdemeltem én meg…)

(Minden s mindenki szeret engem…)

(S az én apám, az én anyám…)

(Flóra, csináljunk gyereket…)

(Átizzadt fekvő helyeden…)

(Ki tudom, még sokáig élek…)

(Miként a tiszta űrben a világok…)

(Ha elhagysz, mint az ég alján a nap…)

(Ha lényed erős, derítő levegőjét…)

(Mint a Tejút a vonuló…)

(Ahol a szabadság a rend…)

(A kínhoz kötnek kemény kötelek…)

(Te öngyilkos, micsoda példát…)

(Ha lelked, logikád…)

(Kertemben érik…)

„Költőnk és Kora”

Miben hisztek…

(Szaggatlak, mint a fergeteg…)

Egy költőre

(Az Isten itt állt a hátam mögött…)

(Le vagyok győzve…)

[Töredékek]

(A nap még füstölög…)

(Szól a szája szólitatlan…)

(Három vak holló…)

(világokat igazgatok…)

(És ámulok…)

(Vak, vak, vak…)

(Édesanyám, egyetlen, drága…)

(Talán eltünök hirtelen…)

(Drága barátaim…)

(Karóval jöttél…)

(Ime, hát megleltem hazámat…)

(Szól a telefon…)

[Keltezetlen töredékek]

(Amikor verset ír az ember…)

(Apám és anyám)

(Az én szivem sokat csatangolt…)

(Egy vak ember sír)

(Én azt akarom, bár ostobának látszik…)

(Ének, hajolj ki ajkamon…)

(Én hazám, fajom és emberiségem…)

(Én költő vagyok…)

(Kik csak hallották a szerelem hírit…)

(Költő szerelme szalmaláng…)

(Lassú álmodozásaiból…)

(Lépte könnyü…)

(Már sokszor alszom úgy…)

(Nem ér szerencse…)

(Nem! nem! kellene kiáltoznom…)

(Nem találok szavakat…)

(Nincs közöm senkihez…)

(Oly lágy az este…)

(Szamár széllel pajtáskodni…)

(Szélnevelő, tágas pusztán…)

(Ugy élsz szivemben, Erzsi…)

VÁLTOZATOK

Egy asszony s egy leány

Jöjj testvérkém

A legutolsó harcos

A távol új s új egeket szór

Mikor az uccán átment a kedves

Tüzek éneke

Mikor a szeretők

A pap mosolyog

Glas

Verre

Vagyok, kinek kell, legyen kedve!

Ombrage pâlot sous la peau

Proletárdal

simon jolán

németh andor

[Medáliák]

Néhány éjjelre padra, kőre

Dal

Kirakom röggel

Kínos, szögletes mulásom

Meggy a kórón

(Lágy tájék…)

Favágó

Fagy

Nyár

Áradat

A tőkések hasznáról

Szappanosvíz

A bűn

Ősz

[A Kései sirató vázlataiból]

(Vigasztald meg…)

Azt mondják

[Az Én, ki emberként… vázlata]

Ars poetica

(Kiknek adtam a boldogot…)

[Egy töredék alakulása]

RÖGTÖNZÉSEK

(Csókol Attila…)

A hit boldogít

A női szív

(Hull a levél…)

Tusikának

Esik eső magyar földre…

(Balogh Jóskának…)

Áldott légy, jó Magyarország!

Galantai bátyámnak

(Hajnali tíz óra…)

Homonnai Ibinek

Az örök Polyphemos

A spenót

Mancinak (és Miskának)

(A multkor, szerda este…)

[Tettamanti Bélának]

(Mint örök keservet…)

Gügyü, gügyü…

Jutka verse

[Hont Erzsinek]

(Du feu…)

(Petite Jeanette … )

(Je dois…)

(Ma Lucie…)

(Ha sziú volnék…)

(Esőben…)

(A nyakába kék kötő…)

Ringelnatz Morgenstern, avagy a szellem diadala napjainkban

Népdalok à la Ringelnatz Morgenstern

Allégorie

Axióma

[Szonettjáték]

Cézár Galliában…

Reggeli ájtatosság…

Kerek asztal

Wolke

Pauvre plaint-chant méchant

Somogyi Lolinak

[Faragó Sárinak]

Illyés Gyulának

(Odvas fogban…)

[Kínálgató]

Kínálgató

Étkek áradata

Bucsúztató…

[Nagy Lajosnak]

[ige]

Az új honőrhöz!

Epigramma

(Ezen újabb kis magyarnak…)

(Ma névnapja van…)

(Vásárhelyről disznó jő…)

[Braun Évának]

[Nor-coc]

A boldogság nyitott könyv, tessék, olvassák

(A fákon…)

(A Royalban muzsika…)

[Levél]

Az oktató mama oktatása

[Három vándor]*

(Hallom, hogy az Ádám…)

(Azt olvastam, hogy perli a Nepet…)

(Mivelhogy oly szépen terít a…)

(25 éve…)

(Éva vigyázz…)

Sportirodalom

(Kedves Zoltán…)

[Töredékes rögtönzések, törmeléksorok]

(Elküldtem hozzád Sándor Imrét…)

(Az oroszlán megtörli orrát…)

(S ó te szerencsétlen…)

(Ki lapengedélyt nekem nem adott…)

(Szerették: Ignotus Pali…)

(A harisnyája egy lucsok…)

([Leontin])

(ám fenn a magas északon…)

(Szegény Keszi…)

(ugy eltünt…)

(Jó ára van…)

(Hol a miniszterelnök…)

(Fehérruhában átszalad…)

(Én óvakodva szürcsölöm…)

(Már arra gondolok nem egyszer…)

(Szolgának állitod magad…)

(Szóljon e költemény arról…)

Bertalan

A KEZDŐSOROK BETŰRENDES MUTATÓJA

A VERSCÍMEK BETŰRENDES MUTATÓJA

MAGVETŐ

KÖNYVKIADÓ ÉS KERESKEDELMI KFT.

www.magveto.hu

www.facebook.com/magveto

magveto.kiado@lira.hu

Felelős kiadó Dávid Anna

A sorozatot és a borítót Pintér József,

a kötetet Környei Anikó tervezte

A szerző portréját Gábor Endre készítette,
a felvétel a Petőfi Irodalmi Múzeum tulajdona.

Műszaki vezető Takács Klári

ISBN 978 963 14 4644 9

Elektronikus változat:

eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Készítette Ambrose Montanus

Felhasznált betűtípusok

Crimson Text – SIL Open Font License

Noto Sans Symbols 2 – SIL Open Font License

Noto Serif – SIL Open Font License

Source Serif 4 – SIL Open Font License

Vollkorn SC – SIL Open Font License