„Idegen”

alcím

Somogyi József

2024

Underground Kiadó Kft.

www.undergroundkiado.hu

Minden jog fenntartva!

Valcsák Liliána illusztrációival

Idegen

Szemeidet nézem, nekem nyitott könyvek, Jól látom mit érzel, mesélnek a könnyek.

Köréjük az idő barázdákat rajzolt, Az élet ceruzája árnyékolta arcod.

Szád sarkában apró félmosolynak íve, Ismerem az ilyet, tudom, jó az íze, Összepréselt ajkaid őrzik a zamatot, Talán a sok titok rakott rá lakatot.

Gondolatban ülj le mellém, hajtsd vállamra fejed, Nem kellenek szavak, nem fontos a neved, Elég egy pillantás és hidd el értelek, Idegen vagy nekem, mégis féltelek.

Én ott lakom!

Ahol a vágyak haza járnak, én ott lakom.

Hol az álmok haza várnak, én ott lakom.

Én ott lakom, hol a szívem és a lelkem, kéz a kézben Állnak a házban, én ott lakom.

Ahol a szemed messze ellát, én ott lakom.

Hol régen Anyám háza állt, én ott lakom.

Én ott lakom, hol a színek és a fények, kéz a kézben Élnek a Tiszán, én ott lakom.

Hol őseim nyomában járok, én ott lakom.

Hová mindig haza vágyok, én ott lakom.

Én ott lakom, hol a képek és a tájak, kéz a kézben Szállnak a mában, én ott lakom.

Ott az én hazám, ahol a sok barát, A család s álmok a házak udvarán.

Én édes hazám, áldás szálljon rá, El nem hagyom, mert én ott lakom!

Álmodj

Jó éjt! Álmodj szépeket!

Patakot, virágos réteket.

Napot, szikrázó kék eget,

Kandalló fölé képeket.

Álmodj otthont egy jó helyen, Hol lábtörlő alatt a kulcs ott lehet, Álmodj utcákat, tereket,

Hófödte, meseszép hegyeket.

Álmodj kezet a kezedbe,

Padot hol ülhettek nevetve,

Álmodj óceánt, csónakot,

Jéghideg koktélból jó nagyot.

Álmodj a szívekbe békét,

Élvezd a gyertyaláng fényét,

Álmodj lobogó tüzeket,

Fenyőfa alá ünnepet.

Álmodj homokozót, hintát.

Asztalra papírt meg tintát.

Írd fel sorba a vágyaid,

Ha felébredsz, éld meg az álmaid.

Bajtárs

Fiatalság, lehet bolondság,

Nekünk az egyenruhával jött a komolyság, Minket nem köt a rokonság,

Bajtárs, Te vagy az orvosság!

Gyakorló tér, meg sok szép kaland, Szabadságon a szabadstrand,

Büszkén nézem, ahogy haladsz, Bajtárs, nekem testvérem maradsz!

Távol a családtól Te vagy a támasz, Mikor otthonról nem jön a válasz, Olyan egyformák a mindennapok, Bajtárs, benned megbízhatok!

Minket összeköt sok szép emlék, Zubbony ujján egy kopott kép, Az érzés mikor emel a gép,

Bajtárs, nekünk közös a cél.

Egy élet és egy Haza,

Egy halál, egy aggódó Anya,

Egy zászló, egy szerelem,

Bajtárs, én egy vagyok veled!

Én és én

Faragtam Neked sorokhoz rímeket, Szívedben kószáló szavakhoz képeket.

Lelkedbe rajzoltam sok apró madarat, Bontottam sorra az égig nőtt falakat.

Éjszaka helyetted álmodtam szépeket, Reggel, ha ébredtél, rendeztem díszletet.

Hajnalod kertjébe ültettem magvakat, Szikrázó napfényben kergettem varjakat.

Ebédre kiástam elrejtett kincseket, Hajadba festettem hófehér tincseket.

Borba, töménybe fojtottam bánatod, Ha elestél, én voltam mindig a támaszod.

Estére leültünk meséltem vicceket.

Láttam, hogy reszketsz, rád adtam ingemet.

Elmondtam neked mi az a tisztelet, Rám néztél nevetve és elnyomtad csikkedet.

És csak álltál, nem tudtad ki vagyok, Nem láttad a nyomokat, mit a talpam ott hagyott.

Majd hiába születtek sorban a dalok, Nem vetted észre, hogy Te is Én vagyok!

Álmok völgye (R. B. emlékére) Egy rendszertelen rendszer magába zárta, Megátkozott emberként sorsára várva, Tornacipős, hosszúhajú srácként, Vasfüggöny mögött nem lehetett másként.

Tízezrek előtt bíbor gitárja, Szabadság kapuit szélesre tárta, Nép nevében, falakon sötét árnyék, Álmai völgyében nem élhetett bábként.

A pártatlan párt az istent játszva,