HERCEGNŐ SZÜLETIK

A sorozatban eddig megjelent:

Reflektorfényben

A mű eredeti címe

The Princess Diaries

Princess in Spotlight

Fordította

Merényi Ágnes

Fedélterv

Szabó Vince

Malum Stúdió

Javított kiadás

Copyright © Meg Cabot LLC, 2000, 2015

Copyright © Merényi Ágnes, hungarian translation, 2002, 2015

Copyright © Cicero Könyvstúdió, magyar kiadás, 2002, 2015

A könyv bármely részletének közléséhez a kiadó előzetes hozzájárulása szükséges

Elektronikus kiadás v.1.0.

ISBN 978-963-539-968-0

Kiadja Ciceró Könyvstúdió

www.gabo.hu

gabo@gabo.hu

www.dibook.hu

Felelős kiadó: Földes Tamás

Felelős szerkesztő: Till Katalin

Tartalom

Október 20., hétfő, reggel 8 óra

Október 20., hétfő, osztályterem

Október 20., hétfő, még mindig az osztályban

Október 20., hétfő, matekóra

Október 20., hétfő, angolóra

Október 20., hétfő, ebédlő

Október 20., tehetséggondozási program

Még mindig október 20., t. g.

Október 20., hétfő, suli után

Hétfőn, később

Október 20., hétfő, éjjel 11 óra

Hétfőn, később

Október 21., kedd, éjjel 1 óra

Október 21., kedd, éjjel 2 óra

Október 21., kedd, reggel 9 óra

Kedden, később

Kedden, még később

Október 22., szerda

Október 23., csütörtök

Csütörtök, később

Csütörtök, még később

Október 24., péntek, matekóra

Október 24., péntek, társ. ism.

Október 24., péntek, t. g.

Pénteken, később

Pénteken, még később

Október 25., szombat, délután 2 óra, Grandmère lakosztálya

Október 25., szombat, Lillyhez menet

Október 26., vasárnap hajnali 2 óra, Lilly hálószobája

Október 26., vasárnap, este 7 óra

Október 26., vasárnap, este 8 óra

Október 26., vasárnap, este 9 óra

Október 27., hétfő, t. g.

Október 27., hétfő, biosz

Október 27., hétfő, suli után

Október 27., hétfő, később

Október 28., kedd, igazgatói iroda

Október 28., kedd, matek

Október 28., kedd, t. g.

Október 28., kedd, biosz

Október 28., kedd, este 6 óra, Grandmère-től hazafelé

Október 28., kedd, este 10 óra, otthon

Október 28., kedd, éjjel 11 óra

Október 29., szerda, angol

Október 29., szerda, t. g.

Október 29., szerda, társ. ism.

Október 29., szerda, biosz

Október 29., szerda, matekkorrepetálás

Október 29., szerda, este 7 óra

Október 29., szerda, este 10 óra

Október 30., csütörtök, angol

Október 30., csütörtök, társ. ism.

Október 30., csütörtök, t. g.

Október 30., csütörtök, este 7 óra, hazafelé a kocsiban

Még mindig csütörtök, október 30., este 9 óra

Október 31., péntek, osztályterem

Október 31., péntek, matek

Október 31., péntek, t. g.

Október 31., péntek, francia

Október 31., péntek, este 9 óra

November 1., szombat, délután 2 óra

A GABO Kiadó  e-könyveiről

Ha tetszett a könyv, olvassa el ezt is

Nagyszüleimnek, Bruce és Patsy Mounseynek,
akik a könyvben szereplő nagyszülőkhöz
semmilyen tekintetben nem hasonlítanak.

KÖSZÖNETNYILVÁNÍTÁS

Hálás köszönetem
Barb Cabotnak, Debra Martin Chase-nek,
Bill Contardinak, Sarah Daviesnek,
Laura Langlie-nek, Abby McAdennek,
Alison Donaltynek
és szokásos tettestársaimnak:
Beth Adernek, Jennifer Brownnak,
Dave Waltonnak és legfőképpen
Benjamin Egnatznak.

„Amikor minden összejön, és minden olyan borzasztó,
összeharapom a fogam, és azt gondolom:
Igenis hercegnő vagyok, mégpedig tündérhercegnő,
és aki tündér, annak semmi sem árthat
és semmi se fáj.
Nem is képzeled, mennyivel könnyebb lesz a lelkem…”

Frances Hodgson Burnett
A PADLÁSSZOBA KIS HERCEGNŐJE

Október 20., hétfő, reggel 8 óra

Éppen a konyhában ültem, mit sem sejtve kanalaztam a szokásos hétfő reggeli müzlit, amikor a mamám kibotorkált a fürdőszobából. Elég furán nézett ki… hullasápadt volt, a haja szénaboglya, ráadásul a frottírköntös lógott rajta a kimonó helyett, ami azt jelenti, hogy menstruál.

Odaszóltam neki:

– Szia, mama, nem akarsz bevenni egy Midolt? Izé… ne sértődj meg, de úgy látom, rád férne…

Ilyet persze nem tanácsos mondani egy menstruáló vagy menstruáció előtt álló nőnek, de hát az anyám az azért más… Engem csak nem fog pár jól irányzott karateütéssel leteríteni, mintha más mondana neki ilyesmit…

De csak annyit mondott:

– Nem, kösz, nem kell – és ezt is valami síri hangon.

Nyomban rájöttem, hogy valami szörnyűség történt, mondjuk Kövér Lulu megint fölfalt egy zoknit, vagy kikapcsolták az áramot, mert elfelejtettem kihalászni a számlát a salátástálból, ahová a mama mindig begyűri.

Akkor már elég ideges voltam és megráztam a vállát:

– Mama! Mi a baj? Mi történt?

De csak a fejét rázta, pont úgy, mint amikor nem érti a fagyasztott pizza használati utasításait.

– Mia – kezdte továbbra is kábultan, de valami nagy örömmel a hangjában. – Mia, terhes vagyok.

Te jó isten. TE JÓ ISTEN.

A mamám terhes a matektanáromtól.

Október 20., hétfő, osztályterem

Igyekszem a lehető legnyugodtabban viselni a dolgot. Semmi értelme bepöccenni miatta.

De HOGYAN csináljam? Ne pöccenjek be, amikor a mamám gyermekét egyedül nevelő szülő lesz? Ráadásul már másodszor?!

Az ember azt gondolná, egyszer már elég volt neki és tanult belőle. De nem.

Mintha nem lenne amúgy is elég bajom. Mintha nem volna máris egy bazi nagy csőd az életem. Mégis mit képzelnek, mennyit bírok elviselni? Nem elég, hogy:

1. Én vagyok az osztályban a lányok közt a legmagasabb.

2. És egyúttal a leglaposabb.

3. A múlt hónapban kiderült, hogy az anyám a matektanárommal jár.

4. Ugyancsak a múlt hónapban derült ki, hogy egy kis európai hercegség trónjának kizárólagos örököse vagyok.

5. Uralkodói leckéket kell vennem apai nagyanyámtól.

Minden áldott nap!

6. Decemberben az állami televízióban kell bemutatkoznom honfitársaim előtt (Genoviában, melynek lakossága nem több mint 50 000 fő, na de akkor is…)

7. Még életemben nem jártam senkivel.

Szóval mindez nem elég, ezért anyámnak sürgősen teherbe kell esnie házasságon kívül. MÁR MEGINT!

Köszi, mama. Köszike, puszika.

Október 20., hétfő, még mindig az osztályban

Különben is, hogy történt ez? Miért nem használt vagy ő, vagy Mr. Gianini fogamzásgátlót? Ezt magyarázza meg nekem valaki! Hová lett a pesszáriuma? Tudom, hogy volt neki, mert egyszer, még kiskoromban megtaláltam a kádban, és nagyon örültem neki, mert pont jól jött a Barbie-wíkendházamba madáretetőnek. Igaz, pár hét múlva a mama találta meg az én cuccaim között, és visszavette.

Na de óvszer is van a világon!!! Vagy az anyám korában képes valaki azt hinni, hogy védett a szexuális úton terjedő betegségektől? Mert úgy látom, a terhesség ellen nem védett…

Ez annyira jellemző a mamámra! Még arról is elfeledkezik időnként, hogy vécépapírt vásároljon! Hát akkor hogy jutna eszébe a fogamzásgátlás?!

Október 20., hétfő, matekóra

Ezt nem hiszem el. Egyszerűen nem hiszem el.

Nem mondta meg neki. Az anyám terhes a matektanáromtól, de meg sem mondta neki.

Tudom, hogy nem mondta, mert amikor ma reggel bejöttem, Mr. Gianini csak annyit mondott:

– Jó reggelt, Mia. Hogy vagy?

Jó reggelt, Mia. Hogy vagy?!

Az ember nem ilyesmit mond annak, akinek az anyját éppen teherbe ejtette! Hanem valami ilyesmit:

– Figyelj, Mia, beszélnem kell veled!

Utána az ember leülteti azt, akinek az anyjával elkövette ezt az égbekiáltó tapintatlanságot, majd térdre hull előtte, és úgy esedezik bocsánatáért. Minden jóérzésű ember ezt teszi.

Egyszerűen képtelen vagyok levenni a szemem Mr. Gianiniről. Folyton az jár a fejemben, milyen lesz majd az újszülött öcsém vagy húgom. Anyám egy igazi déli típusú bombázó, mint Penelopé Cruz (újabb bizonyíték arra, hogy én egy mutáns vagyok, mert sem a sűrű, fekete göndör sörényt, sem a mellbőségét nem örököltem), szóval anyai ágon semmi gond.

De Mr. Gianini… hát nem tudom. Ő, azt hiszem, elég jóképű. Szóval magas, meg rengeteg haja van (egy null a javára a papával szemben, aki olyan kopasz, mint egy biliárdgolyó)… meg minden. De az orrlyukai… ott már nem olyan frankó a helyzet… szóval kissé alagútszerűek.

Merem remélni, hogy a kölyök a mama orrlyukait és Mr. Gianini fejszámoló készségét örökli.

Ciki, hogy Mr. Gianininek halvány segédfogalma sincs arról, mi vár rá. Ha az egész nem az ő hibája lenne, még sajnálnám is. Tudom, hogy kettőn áll a vásár, de az istenért, az anyám csak egy festő. Ő meg matematikatanár!

Akkor mégis kié a nagyobb felelősség?

Október 20., hétfő, angolóra

Szuper. Mondhatom szuper.

Mintha az embernek nem volna már amúgy is elég baja, az angoltanár most kitalálta, hogy ebben a félévben naplót kell írnunk. De hát én már írok!

Ez még mind semmi: minden hét végén be kell adni a heti irományt. Hogy Mrs. Spears elolvassa. A naplómat! Azt mondta, azért, mert meg akar ismerni bennünket. Saját magunk és az adataink leírásával kell kezdeni. Később pedig következhet legbensőbb gondolataink és érzéseink taglalása.

Viccel? Azt képzeli, hogy bepillantást engedek neki legbensőbb gondolataimba és érzelmeimbe? A saját anyámat se avatom be a legbensőbb gondolataimba és érzelmeimbe! Nemhogy az angoltanáromat!

Ezt a naplót meg csak nem adhatom be neki… Ebben csupa olyasmi van, amiről senki nem tudhat. Legfőképpen például, hogy a matektanárom teherbe ejtette a mamámat…

Hát akkor kénytelen leszek új naplót kezdeni. Egy hamisítványt! Legbensőbb gondolataim és érzelmeim helyett majd írok egy csomó hazugságot és beadom azt.

Olyan gyakorlott hazudozó vagyok már, hogy Mrs. Spears a világon semmit sem fog észrevenni.

Mia Thermopolis

ANGOL NAPLÓJA

SZIGORÚAN BIZALMAS!!!

CSAKIS MRS. SPEARS SZÁMÁRA!!!

Bevezetés

NÉV: Amelia Mignonette Grimaldi Thermopolis Renaldo, röviden Mia. Őfelsége Genovia trónörököse, más néven Mia hercegnő.

ÉLETKOR: Tizennégy év.

ISKOLAI ÉVFOLYAM: Első.

NEM: De igen! Hö-hö-hö, csak vicceltem, Mrs. Spears. Feltételezhetően nő, bár az emlőmirigyek növekedésének hiánya zavaróan férfias másodlagos nemi jellegre utal.

KÜLSŐ LEÍRÁS:

Magasság: 178 centi

Haj: rövid, seszínű (újabban szőke melírcsíkokkal)

Szem: szürke

Láb: 40-es

A többiről meg már szó se essék.

SZÜLŐK:

Anya: Helen Thermopolis

Foglalkozása: festőművész

APA: Artur Christoff Phillipe Gerard Grimaldi Renaldo

Foglalkozása: Genovia hercege

Szülők családi állapota: Mivel a mamám és a papám rövid egyetemi kapcsolatának gyümölcse vagyok, a szüleim sosem házasodtak össze (mármint egymással). Mindketten egyedül élnek. Egyébként jobb is így, mert folyton veszekszenek.

Mármint egymással.

HÁZIÁLLAT: Egy Kövér Lulu névre hallgató vörös-fehér cirmos macska. Lulu nyolcéves, tizenkét kiló, és életének utóbbi hat évében szigorú fogyókúrán volt. Ha mérges ránk valamiért, mert mondjuk, elfelejtjük megetetni, akkor képes a szanaszét hagyott zoknikból megenni egyet-kettőt. Ezenkívül vonzódik az apró, csillogó tárgyakhoz, jelentős söröskupak- és szemöldökcsipesz-gyűjteménye van a fürdőszobám vécéje mögé rejtve.

LEGJOBB BARÁT: A legjobb barátnőm Lilly Moscovitz, már óvodás korom óta. Lillyvel azért nagyon jó együtt lenni, mert rém okos, és saját kábeltévés showműsora is van, a „Lilly megmondja az őszintét”. Mindig iszonyú vicces dolgokat talál ki, például azt, hogy el kéne lopni a Parthenon laticelből kivágott makettjét, amit a görög-latin szakkörösök csináltak a nyílt napra, és öt kiló citromos töltött csokit kéne követelni érte váltságdíjul.

Persze ezt nem mi csináltuk, Mrs. Spears, csak példaként említettem, hogy milyen őrültségeket tud a barátnőm, Lilly kitalálni…

PARTNER: Bár lenne…

LAKHELY: Egész eddigi életemben New Yorkban laktam a mamámmal, a nyarakat kivéve, amiket hagyományosan a papámmal töltök a nagyanyám franciaországi kastélyában. A papám lakhelye egyébként Genovia, egy kis európai ország a Földközi-tenger mellett, az olasz és a francia határ között. Sokáig azt hittem, hogy a papám valami fontos politikus Genoviában, mondjuk polgármester vagy ilyesmi. Soha senki nem mondta, hogy igaziból a genoviai uralkodócsalád tagja, sőt ő maga Genovia uralkodója, mert Genovia hercegség. Szerintem nem is mondta volna soha senki, ha a papám nem kap hererákot, és a kezelés következtében nem válik terméketlenné, amitől viszont én, az ő törvénytelen lánya a hercegi trón egyedüli örököse lettem. Amióta a papám beavatott ebbe az aprócska kis családi titokba (egy hónapja), azóta a Plaza Hotelben lakik, itt, New Yorkban, a nagyanyám, Grandmère, az özvegy hercegné meg uralkodói illemtanleckéket ad nekem, hogy megtanuljam, mit illik és mit nem egy trónörökösnek.

Amire csak egyet mondhatok: köszike. Köszike, puszika.

Most tűnik csak fel valami. Az egészben egyetlen gramm hazugság sem volt. Hát ez rettenetes.

Október 20., hétfő, ebédlő

Ajjaj. Lilly tudja.

Na jó, lehet, hogy nem TUDJA, de sejti, hogy valami nincs rendben. Még jó… óvodás korunk óta a legjobb barátnők vagyunk. Pontosan látja rajtam, ha bánt valami. Azóta van köztünk véd- és dacszövetség, amióta az oviban a zeneszoba előtt sorban álltunk, és Orville Lockhead letolta előttünk a nadrágját. Én teljesen kiakadtam, mert soha életemben nem láttam még egy fiú fütyijét sem. Lilly viszont meg se rezdült, mert neki van egy bátyja. Tök flegmán végignézett Orville-en, és azt mondta neki: „Láttam én már nagyobbat is.”

És mi történt erre? Orville soha többé nem csinált ilyesmit újra.

Látnivaló, hogy Lillyt és engem a barátságnál is erősebb kötelék fűz össze.

Ezért aztán egyetlen pillantást kellett csak vetnie a képemre, amikor leültünk az ebédlőasztalhoz, és máris megkérdezte:

– Mi baj van? Valami van, az tuti. Csak nem Lulu? Már megint megevett egy zoknit?

Ha csak erről volna szó… De sokkal komolyabb a helyzet. Nem mintha az nem volna irtó félelmetes, amikor Lulu zoknit eszik. Mert akkor lóhalálában be kell vinni az állatklinikára, de tényleg azonnal, máskülönben feldobja a talpát. Ezer dollárral később visszakapunk egy gyógykezelt macskát és egy félig megemésztett zoknit.

De Lulu rendszerint rendbe jön.

Most viszont?! Ezt a helyzetet ezer dollár sem oldja meg. És semmi nem jön rendbe soha többé.

Olyan iszonyú kínos. Mármint hogy a mamám meg Mr. Gianini… hát szóval… azt csinálták… És az még mind semmi, de mindennemű védekezés nélkül csinálták… Könyörgöm, hol élnek ezek?

Mondtam Lillynek, hogy semmi bajom, csak PMS. Elég ciki a testőröm előtt ilyesmiről beszélni, merthogy Lars is ott ült az asztalnál Tina Hakim Baba testőrével, Wahimmal együtt. (Tinának azért van testőre, mert az apja olajsejk, aki attól fél, hogy Tinát egy konkurens olajvállalat vezetői elrabolják. Nekem meg… hát mert hercegnő vagyok.) Szóval ott ült a két hústorony, és a Hóék előtti arab árustól vett gyrost rágcsálták.

Miért kell nekem a menstruációs ciklusom viszontagságait rögtön két testőr előtt kitárgyalni?

De mi mást mondhattam volna?

Fel is tűnt, hogy Lars nem ette meg az egész gyrost. Nyilván fölfordult a gyomra ettől a dumától.

Mi jöhet ma még?

Lilly persze nem szállt le a témáról. Néha tényleg azokra a kis pincsikre emlékeztet, akiket öregasszonyok sétáltatnak a parkban. Nemcsak a turcsi (egyébként helyes) és benyomott orra miatt, hanem azért is, mert amikor belekapaszkodik valamibe, azt aztán nem ereszti, és addig rázza, amíg élet van benne.

Mint ma, ebédnél. Egyre csak macerált:

– Ha csak PMS-ed van, akkor meg minek írsz megállás nélkül a naplódba? Úgy emlékszem, irtóra dühített, mikor megkaptad a mamádtól. Egy betűt sem akartál írni bele!

Tényleg irtóra dühített, amikor megkaptam. A mama azért ajándékozta nekem, mert szerinte rengeteg elfojtott düh és negatív indulat van bennem, amit ki kell adnom magamból, és erre jó a napló, mivel a gyermeki énemmel nincs jó viszonyom, viszont jól meg tudom fogalmazni az érzéseimet.

Szerintem a mamám beszélt Lilly szüleivel, akik mindketten pszichoanalitikusok…

Aztán hamarosan megtudtam, hogy én vagyok Genovia hercegnője, és onnantól kezdve arra használom a naplómat, hogy az ezzel kapcsolatos érzéseimet rögzítsem. Ha újraolvasom, amit akkoriban írtam, hát tényleg elég sok ellenséges indulat volt bennem…

De az mind semmi ahhoz képest, amit most érzek.

Persze nem a mama vagy Mr. Gianini iránt táplálok ellenséges indulatokat! Tudom, ők felnőttek, megvan a saját életük meg minden. Meg az övék a döntés joga. De azért beláthatnák, hogy ez nemcsak őket érinti, hanem mindenki mást körülöttük! Grandmère nyilván NEM lesz felhőtlenül boldog, hogy a mamám ISMÉT házasságon kívül kíván gyermeket szülni.

Na és a papám? Ő már túlesett egy hererákon az idén. Ha rájön, hogy egyetlen gyermekének anyja egy másik férfitól is gyereket vár, abba bele is halhat. Nem mintha még mindig szerelmes lenne a mamába, vagy ilyesmi… azt azért nem hiszem.

Na és Kövér Lulu? Ő vajon hogy veszi majd egy bébi megjelenését a házban? Már most is kóros szeretetéhségben szenved, ha meggondoljuk, hogy én vagyok az egyedüli, akinek eszébe jut időnként némi kaját lökni elé. Még az is lehet, hogy megszökik, vagy a zoknievésről áttér a távirányítók fogyasztására vagy mittudomén.

Persze én nem bánom, ha lesz egy húgom. Vagy egy öcsém. Ha lány, akkor jöhet a szobámba aludni. Majd fürdetem habfürdőben és öltöztetem úgy, ahogy Tina Hakim Babánál öltöztettük a kishúgait… ja, meg a kisöccsét is.

De azt hiszem, mégsem szeretném, hogy öcsém legyen. Tina Hakim Baba azt mondta, hogy amikor tisztába tesznek egy kisfiút, nagy ívben az ember arcába pisil. Ez annyira gusztustalan, hogy gondolni sem akarok rá.

És szerintem a mamám is jobban meggondolhatta volna, mielőtt lefeküdt Mr. Gianinivel!

Október 20., tehetséggondozási program

Különben, hogy is van ez az egész? Egyáltalán hányszor randizott Mr. Gianinivel a mamám? Hát nem sokszor, az biztos. Talán nyolcszor… Nyolc randi, és kiderül, hogy máris lefeküdtek? Ráadásul nyilván nem csak egyszer, hiszen egy harminchat éves nő nem esik csak úgy ripsz-ropsz teherbe! Ezt pontosan tudom, mert a New York magazin tele van a korai menopauzában szenvedő nők hirdetéseivel, akik mind petesejtbeültetést kunyerálnak a fiatalabbaktól.

De persze nem az én mamám. Ő aztán érett és termékeny!!!

Persze sejthettem volna. Naná! Mégis mi történhetett, amikor pár hete kicsámpáztam egyik reggel a konyhába, és ott találtam Mr. Gianinit bokszeralsóban?!

Megpróbáltam elfojtani ezt az emlékképet, de úgy látszik, nem sikerült. Nem csak nekem.

És vajon egyáltalán eszébe jutott már a folsavbevitel? Pontosan tudom, hogy nem! Arra is fel kell majd hívnom a figyelmét, hogy a lucernacsíra végzetes lehet a fejlődésben lévő magzatra! Tele a hűtő lucernacsírával! A hűtőnk egész egyszerűen egy halálcsapda. A zöldségtartóban még SÖRT is fölfedeztem!

A mamám azt képzeli, hogy rátermett szülő, de még sokat kell tanulnia. Ha hazaérek, majd megmutatom neki azt a rengeteg információt, amit a netről töltöttem le. Ha azt képzeli, kockára teheti a születendő kistesóm egészségét lucernacsírás szendvicsekkel vagy kávévedeléssel, akkor nagyon téved!

Még mindig október 20., t. g.

Lilly rajtakapott, hogy terhességgel kapcsolatos weboldalakat nézegetek az interneten.

– Te jó isten! – mondta. – Lehet, hogy nem meséltél el mindent a randidról Josh Richterrel?

Nem nagyon díjaztam ezt a szöveget, ráadásul pont a bátyja, Michael füle hallatára mondta, hogy Larsról, Borisz Pelkovszkijról és az osztály többi részéről ne is beszéljünk. És teljes hangerővel.

Véleményem szerint nem történhetne ilyesmi, ha a tanárok ebben az iskolában tisztességesen végeznék a munkájukat. Mondjuk tanítanának hébe-hóba. Mr. Gianini kivételével mind azt csinálják, hogy odalöknek nekünk valami feladatot, aztán húznak a tanáriba cigizni.

Ami egyúttal az egészségügyi szabályok súlyos áthágása.

Mrs. Hill a legrosszabb. Jó, tudom, a tehetséggondozási program az nem igazi tanóra, hanem inkább külön foglalkozás a szociálisan hátrányos helyzetűeknek. És ha Mrs. Hill néha venné a fáradságot, és itt lenne, hogy gondozza a rábízott tehetségeket, akkor engem talán nem piszkálnának folyton folyvást az itt tartózkodó kis zsenik. Én ugyanis cseppet sem vagyok tehetséges, és csak azért osztottak be ebbe a csoportba, mert bukásra állok matekból, ezért szükségem van némi plusz tanulásra.

Az igazság egyébként az, hogy Lilly pontosan tudja, mi történt a Josh Richter-féle randin: rájöttem, hogy Josh csak kihasznált, mert kiderült rólam, hogy hercegnő vagyok, és ettől azt remélte, hogy majd rajta lesz a képe a Tinimagazin címlapján. Még csak kettesben sem voltam vele igazán, ha csak azt nem számítjuk, amikor az autóban ültünk, de persze az se számít, mert Lars akkor is ott ült, és skubizta az esetleg felbukkanó euroterroristákat, akik el akarnak engem rabolni.

Szóval viharsebesen kiléptem a Mit kell tudni a terhességről? című weboldalról, de Lilly persze most is megelőzött:

– Istenkém, Mia, hát miért nem szóltál? – sopánkodott egyre.

Már kezdett a dolog kínossá válni, pedig elmagyaráztam neki, hogy csak a biosz különfeladat miatt néztem a site-ot, ami nem is volt teljesen kamu. A biosztermi padtársammal, Kenny Showalterral együtt etikai megfontolások alapján megtagadtuk a békaboncolást, ami a következő óra anyaga, ezért Mrs. Sing azt mondta, hogy boncolás helyett írhatunk házi dolgozatot.

Igaz, a házi dolgozat témája a házi lisztbogár négy életciklusa… de Lilly ezt nem tudja.

Igyekeztem témát váltani. Megkérdeztem Lillyt, tisztában van-e a lucernacsíra gyilkos természetével, de csak pampogott tovább Josh Richterről meg rólam. Ha Michael nem ült volna a nyakunkon, akkor nem is érdekelt volna az egész. De ott ült, és ahelyett, hogy a Fejtörő című webmagazinján dolgozott volna, kagylózott. Szóval ezt kihagytam volna, mert időtlen idők óta bele vagyok zúgva Michaelba.

Akinek persze gőze sincs erről. Neki én csak a húga legjobb barátnője vagyok, és ennyi. Csak azért kedves hozzám, mert különben Lilly mindenkinek elmondaná a suliban, hogy egyszer rajtakapta Michaelt, amint egy régi Vészhelyzet ismétlésen a könnyekig meghatódott.

Különben is én csak egy pisis elsős vagyok, Michael Moscovitz meg végzős, akinek (Lilly után) a legjobb a tanulmányi átlaga, aki az osztály éltanulója, és a tetejébe még osztálybizalmi is. És még a pincsiképet sem örökölte, mint a húga. Michael azzal a lánnyal járhatna az Albert Einstein Gimnáziumból, akivel csak akarna.

Leszámítva a drukkercsajokat. Mert azok csak a sportbunkókkal járnak.

Nem mintha Michael nem sportolna. A szervezett sportot utálja, de mégis gyönyörű a bicepsze, a tricepsze, egyáltalán mindenféle cepsze. Akkor láttam, amikor felháborodottan berontott Lilly szobájába, ahol mi mindenféle disznóságot ordibáltunk egy Christina Aguilera-klipre. Szóval akkor éppen nem volt rajta ing.

Na, a lényeg az, nem nagyon díjaztam, hogy Lilly pont a bátyja füle hallatára taglalta, hogy esetleg terhes vagyok.

MIÉRT NEHÉZ DOLOG EGY MINŐSÍTETT ZSENI LEGJOBB BARÁTNŐJÉNEK LENNI?

1. Mert rengeteg olyan szót használ, amit én nem ismerek.

2. Mert általában képtelen belátni, hogy én is értelmesen hozzászólhatok egy beszélgetéshez, vagy hozzájárulhatok valamely tevékenységhez.

3. Csoportszituációban nem képes lemondani a helyzet uralásáról.

4. Egy probléma megoldásakor a normális emberektől eltérően nem A-tól B felé halad, hanem A-ról D-re ugrik. Ezzel az alacsonyabb rendű rendszertani képződmények dolgát megnehezíti.

5. Az ember nem mondhat neki semmit anélkül, hogy halálra ne elemezné.

HÁZI FELADAT

Matek: feladatok a 133. oldalon

Angol: írd le a családod rövid történetét

Társ. ism.: az arabokkal kapcsolatos negatív előítéletek (filmen, tévében és az irodalomban). Írj egy példát, és magyarázd meg!

T. g.: semmi

Francia: écrivez une vignette parisienne

Biosz: a szaporodószervek (lemásolni Kennyről)

ANGOL NAPLÓ

Családom története

Apai ágon a családom őseinek története Kr. u. 568-ig vezethető vissza. Ebben az évben történt, hogy egy Albion nevezetű vizigót törzsfő, akit ma minden bizonnyal autoriter személyiségzavarosnak neveznénk, megölte Itália királyát meg még egy csomó embert, és kinevezte magát uralkodónak. Miután megkoronázta magát, úgy döntött, hogy elveszi feleségül Rosagundét, a meggyilkolt király egyik tábornokának a lányát.

Rosagunde viszont nem nagyon szívelte Albiont azok után, hogy Albion arra kényszerítette, hogy saját apja koponyájából igyon bort az ő egészségére. Úgy állt rajta bosszút, hogy a menyegző éjszakáján álmában megfojtotta a copfjával.

Albion halála után az előző király fia ült a trónra. Annyira hálás volt Rosagundénak, hogy hercegséget adományozott neki. Ez a hercegség a mai Genovia. A fennmaradt írásos emlékek szerint Rosagunde jó és bölcs uralkodó volt. Ő az én apai ősanyám. Elsősorban neki köszönhető, hogy európai összehasonlításban Genoviában a legalacsonyabb az írástudatlanság, a csecsemőhalálozás és a munkanélküliség. Ő vezette be a saját korában legfejlettebb állami költségvetést és mérleget, és megszüntette a halálbüntetést.

Anyai ágon az őseim kecskepásztorok voltak Kréta szigetén egészen 1904-ig, amikor a mamám dédapjának, Dionysios Thermopolisnak elege lett a dologból, és kivándorolt Amerikába. Ott aztán letelepedett az Indiana állambeli Versailles-ban és szerszámüzletet nyitott. Azóta is a leszármazottai vezetik az Ezermester Barkácsboltot Versailles főterén. A mamám szerint, ha a dédpapa Krétán marad, az ő nevelése is kevésbé szigorú, sőt talán még liberálisabb lett volna.

JAVASOLT TERHESSÉGI ÉTREND

• Kétszeri húsból, halból, baromfiból, sajtból, tofuból, tojásból vagy olajos magvakból, gabonából, hüvelyesekből és tejtermékből összeállított magas fehérjetartalmú étkezés.

• Legalább egy liter tej (tejszínes, sovány vagy aludttej) vagy ennek megfelelő tejtermék (sajt, joghurt, túró).

• Egy- vagy kétfajta C-vitaminban gazdag étel: burgonya, grépfrút, narancs, dinnye, zöldpaprika, káposzta, eper vagy bármilyen más friss gyümölcs, esetleg narancslé.

• Bármilyen sárga színű gyümölcs vagy zöldség.

• Négy-öt szelet teljes kiőrlésű lisztből készült kenyér, palacsinta, tortilla, vagy egy étkezést kitevő gabonapehely, vegyes müzli vagy tészta. Használjunk búzacsírát és élesztőt is.

• Vaj, tejes margarin, növényi olajok.

• Napi hat-nyolc pohár folyadék: gyümölcs- és zöldséglevek, víz, ásványvíz és gyógyteák. Az édesített és szénsavas üdítőket, az alkohol- és koffeintartalmú italokat lehetőleg hagyjuk el.

• Nassolás: szárított gyümölcs, olajos magvak: dió, mogyoró, tökmag, napraforgómag, pattogatott kukorica.

A mamám erre nagy ívben tojni fog. Ha a felsorolt kaják nem ázhatnak irtóztatóan csípős Tabasco-szószban vagy szójaszószban, akkor szóba sem jöhetnek.

El ne felejtsem az Absolut vodkát kidobni a hűtőből!

Október 20., hétfő, suli után

Amikor már azt hittem, a helyzet ennél rosszabb már nem lehet, akkor beütött a krach: telefonált Grandmère.

Ez nem ér! Azt hittem, elmegy egy kicsit lazítani Baden-Badenba. Annyira vártam már, hogy szüneteltesse a kínzásomat – más néven az uralkodói illemtanleckéket –, amire a papám, ez a