FEJŐS ÉVA

EGY NYÁR ARUBÁN

Copyright © Fejős Éva, 2023

© Erawan Könyvkiadó, 2023

Fejős Éva elérhetősége:

www.fejoseva.com

fejoseva@fejoseva.com

Facebook: facebook.com/fejoseva1

Instagram: instagram.com/fejoseva

A kiadó elérhetősége a Facebookon:

www.facebook.com/ErawanKönyvkiadó

Kedvezményesen, illetve fejősévás könyvjelzővel
és exkluzív novellával megvásárolhatóak a kötetek
a kiadó webshopjában:

https://erawan.hu

Felelős kiadó: Fejős Éva

Szerkesztette: Münz András

A kéziratot gondozta: Lőrinczi Ágnes

Borítóterv, tördelés: Müller Péter

Borítókép: stock.adobe.com

Elektronikus formátum:
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-615-6269-50-8

A könyv összes szereplője kitalált karakter, mint mindig:
ők a fantáziámban születtek, és ott is élnek tovább.

TABLÓ
– avagy ki kicsoda az évfolyam-találkozón?

Kedves Olvasóm!

Ez a regény egy évfolyam-találkozó története, ezért szeretném itt bemutatni a főszereplőket. Bármikor térj vissza nyugodtan ezekre az oldalakra, hogyha bizonytalan vagy egyik-másik főhősöm kilétével kapcsolatban.

Az egyéves kommunikáció kurzus résztvevői mindannyian a harmincas éveikben járnak.

ABC-sorrendben mutatom be őket.

Adél

Már rögtön a kommunikáció kurzus elkezdése után, az első feladatát olyan zseniálisan oldotta meg Bálint segítségével, hogy szinte rögtön elkezdődött a tévés karrierje, amely azóta is tart. Az egyik nagy tévéadónál dolgozik, főműsoridőben vezeti a hírműsort, de mellette más szólófeladatokat is kap. Az arcát mindenki ismeri, ezért, ha lehet, ritkán megy nyilvános helyre – de Aruba más, ott nem lesik őt a hazai tévénézők tömegei.

András

Ő a nyomozó a csapatban. A kommunikáció szaknak köszönhetően mára már szóvivő is. Egykori évfolyamtársai felnéznek rá, többségükkel jóban van (leszámítva Bálintot, akivel több mint tíz év alatt sem tudott közös nevezőt találni, és volt egy verekedésük is).

András sportos megjelenésű, magas, sötét hajú harmincas férfi, aki a hatéves lányával, Nellivel utazik Arubára.

(Tudom, van már egy András nevű nyomozóm a Ladányi Niki-féle történetekben, de ő egy másik András. Bocs a névazonosságért, az elején fel sem tűnt, aztán pedig már nem akartam megváltoztatni a nevét. Fontos, hogy ő egy másik András, szóvivő és nyomozó, és más ügyeken dolgozik!)

Bálint

Bankvezér, gyakran nyilatkozik a sajtóban pénzügyi dolgokról, bankszektorról, befektetésekről. Nagyon elfoglalt, alig tudta megoldani a tíznapos utazást. Bár még ő is csak a harmincas éveiben jár, vagy tizenöt kiló túlsúlyt cipel magán, és a melegben, meg ha ideges, eléggé izzad, folyton a homlokát törölgeti. Szereti a fiatal partnereket, most egy világhírű, alig húszéves modell, Vera a társa, és magával is hozza Arubára.

Ők az egyetlenek, akik nem a turistaosztályon repülnek a többiekkel, hanem a business classra szól a jegyük.

Barb

Ő nem volt tagja a kommunikáció évfolyamnak, viszont Rudi barátnőjeként bekerült a társaságba. Még a gimiben ismerkedett meg Rudival, és csapta le a jóképű, sportos srácot egy másik lány (Betty) kezéről. Barb szülei akkoriban váltak, és sokat jelentett neki, hogy úgy látta: Rudiék családjában nagy a szeretet és az egyetértés.

Bea

A páciensek mellett az egészségügyet is meg akarta gyógyítani, amikor az orvosira jelentkezett. Végzés után, rezidensként azonban valami eltörött benne, és már inkább csak az egészségügy gyógyítására koncentrálva jelentkezett a kommunikáció kurzusra. Később kórházigazgató lett, és számos, az egészségüggyel kapcsolatos kérdésről ő beszél a sajtóban. Sportos, nagyon izmos, nagyon kitartó fiatal nő. Kicsivel idősebb a többségnél, 37 éves.

Klári

Ügyvéd, az ügyvédi kamara egyik fő tisztségviselője, büntetőügyekre specializálódott. Tíz évvel ezelőtt ő találta ki, hogy évente találkozzanak újra, és hogy a tizedik évfolyam-találkozójuk helyszínét sorsolással válasszák majd ki. Andrással több esetben azonos ügyön dolgoztak, volt, hogy Klári védte azt az embert, akit a nyomozók gyanúsítottak.

Klári tanít is a jogon, és szinte csak a munkájának él. Éppen nincs senkije, utolsó barátja egy büntetőbíró volt, akivel egyebek mellett elvi ellentétei is voltak. Sötétbarna, hullámos haját a nyaraláskor copfban, otthon, az irodában beszárítva viseli. Ő az, aki a nyaralásra is visz magával egy-két kosztümöt, „ki tudja, hátha fel kell öltözni rendesen”…

Laura

Gyerekszínészként már megismerte az egész ország. Most éppen egy menő tévésorozat egyik főszereplője – már évek óta –, nincs olyan magyar ember, aki legalább óriásplakátról ne ismerné az arcát. Rengeteg pasi megőrül érte, Tamásnak már régóta nagyon tetszik, de Laura magánélete annyira tabu, hogy még a többiek sem tudják, van-e most valakije.

Majdnem fekete, egyenes haja a válláig ér, inas, izmos a teste, bármilyen ruha jól áll neki – állapítják meg a többiek.

Nóra

Semmi mást nem szeretne, csak újra egy kis görög szigeten vezetni a turistacsoportokat, görög kaját készíteni és olajbogyót enni egy sziklán, nézni az Égei-tenger hullámait. De az élet mást dobott Nórának: idővel – némi noszogatásra – haza kellett jönnie, hogy tanult szakemberként beüljön egy görög bank magyarországi menedzsmentjébe. De Nóra azóta is arról álmodozik, hogyan fog majd kiszállni az egészből, és rettentően megörül, amikor András Arubát sorsolja ki az évfolyam-találkozó helyszínéül.

Hosszú, lobogó haja és barnára sült bőre maradt meg a nagy szabadságvágyból, de tudja, hogy nem sokáig lesz képes a budapesti görög bankban eljátszani a főnöknőt. Neki a tenger a mindene, és a tengerparti élet a vágya.

Pityur

Informatikai védelemmel, vagyis vállalati online rendszerek biztonságával foglalkozik, egyébként etikus hacker is a szabadidejében. Nem vett részt soha András, Tamás és Bálint versengésében, nem is igen tud mit kezdeni ezekkel a macsós kivagyiságokkal. Régen jóban volt Rudival, de aztán elromlottak a dolgok… Nagyon kedveli Nóra lazaságát, azt a fajta életszemléletet, amihez – bár szabadnak érzi magát – ő sosem volt elég bátor. Nyurga srác, sosem ivott alkoholt, mindenhol kólát rendel magának.

Rudi

1986-ban született, ha még életben van az évfolyam-találkozó idején, akkor most 37 éves. Az orvosin végzett, apja nyomdokait követve, hiszen édesapja professzor az egyetemen és ismert sebész a klinikán. Anyja híres modell volt, Rudi pedig gyerekkora óta sportol, tízévesen kezdett vízilabdázni. Hosszú, hullámos haját copfban viselte még akkor is, amikor – már végzett orvosként, de még rezidensként – beiratkozott a kommunikáció szakra. Ez nem állt távol tőle, mert korábban az orvostanhallgatók szóvivője volt.

Rudi a végzésük után eltűnt, se híre, se hamva.

Mindannyian bűnügyet sejtenek az eltűnése mögött, és Arubán azt is ki akarják deríteni, vajon bármelyiküknek is köze lehetett-e ahhoz, hogy Rudi tíz éve nincs köztük, és nem is találják sehol.

Szabina

Ő a legfiatalabb mindegyikük közül, még nincs harminc. Amikor beiratkozott a kurzusra, már ismert blogger volt, később vlogger lett, most influenszer – „pedig mindig ugyanazt csináltam”. A legismertebb és legjobban kereső magyar influenszerek egyike, aki a kezdetektől nagyon sok munkát öl a videózásba. Imádja a napot, de szőke haja és fehér bőre miatt csak fényvédővel vastagon bekenve és szalmakalapban sétál be a Karib-tengerbe.

Tamás

Egykori élsportolóként most egy sportegyesület és egy sporttal kapcsolatos alapítvány vezetője. Klári már képviselte valamilyen necces „TAO-ügyben”, és meg is úszta. Laura régóta tetszik neki, ám a színésznőnél – rájött – nincs esélye. Nagydarab, atletikus termetű srác, akinek egyáltalán nem volt kedve ilyen messzire utazni, és nem is hiszi magáról, hogy képes lesz belelazulni a nyaralásba.

Egykori tanáraik:

Császár Nikolett, Keresztes Ádám és Hajdú Balázs.

2022. november

– Várjatok! Még nem állítottam be a kamerát… pillanat!

Nagy-nagy nevetés, András a kameráját igazgatja, egy pillanatra csak az álla látszik, aztán a szemüvege, végül pedig a plafon. Még nagyobb nevetés, valaki tapsol is. Mindannyian rengeteget használják ezt az applikációt a lezárások óta, de sejtik, hogy András is izgalmában lökdösi a telefonját.

Végre minden jó, a kamera mutatja a férfit és az íróasztalát, és most ott a képben nyolc arc, ketten éppen hiányoznak, igazoltan.

És még valaki, de ő már az elmúlt években sem volt jelen.

Egy nagy várakozás az egész. Nevetés, izgalom, elvégre nem mindegy, hogy mi akad majd András kezébe. Nagyon nem mindegy.

– Úristen, de jó lesz, végre nem az egyéjszakás kalandok veletek! – kiabál közbe Nóra, és megrázza a sötét, hullámos haját. – Minden évben az az egy éjszaka Siófokon… szuper volt, de a tizedik… arra régóta készülök!

– Nyugi, mi is! – süvíti Laura, és belenyomja az orrát a kijelzőbe, mindenki felröhög, Laura volt régen is az ügyeletes bohóc.

– Na, Endikém, akkor ugorj neki, mert mindjárt kezdődik a megbeszélésem – fordítja a kamerába a Patek Philippe karóráját az izzadó homlokú Bálint. – Durrants bele, dobd fel a napunkat, és a hetünket is!

– Oké. Felveszem ezt a szemkötést.

– Nem, ez így nem ér! – kiabál közbe egy női hang. – Lesni fogsz alóla! Még akkor is, ha nem akarsz!

– Jó, akkor mit csináljak? – tárja szét a kezét.

– Nincs egy kutyád? Rárakhatnád, és ahová rakja a mancsát…

– Nincs. Macskám sincs, nincsen állat, legfeljebb légy.

– Jól van, Endi, nem fogsz lesni, van egy ötletem! – Klári vihorászik. – Tegyél a szemvédőre egy úszószemüveget, mert az csak van, nem?

– Hűha, Klaresz, kezdesz formába lendülni, nem igaz? – vigyorog bele a kamerába a férfi, egy pillanatra csak a száját látják. Sok erős, fehér fogat, vaskos ajkak között. Aztán eltűnik, majd pár másodperccel később egy úszószemüveget lógat be a kamerája elé. – Ez megfelel?

Végigdrukkolják a folyamatot, csak Bálint és egy labradortekintetű férfi nézegeti az óráját.

– Jó lesz! – állapítja meg Laura.

– Oké, akkor… mivel csináljam?

– Tollal! Filctollal!

– De ahhoz megint le kell vennem… na, várjatok – megint elhagyja a kamerát, és a hátát látják, majd visszatér, egy kék filctollat tart a kezében.

– Hűűű… mehet! – kiáltja Bea, aki eddig csendben várt. – De csak egy pöttyöt tegyél!

– Dehogyis, inkább karikát, és ami a karikán belül van, az…

– Na elég legyen, tegyen egy pöttyöt! – rázza meg a fejét Bálint. – És igyekezzetek, mert ha nem vár meg az ügyfelem, akkor…

– Hogy akarsz te elszakadni tíz napra, ha tíz perced sincs? – érdeklődik Klári.

– Oké, kezdem.

– De ne hajolj oda! Csak úgy, nyújtsd a kezed, és pötty! Rakd oda a pöttyöt! Aztán tartsd ott a tolladat!

– Igenis, Klaresz.

– Nnnaaa?

– Megvan. Remélem, fogott a toll. Ti látjátok, mit jelöltem?

– Nem látjuk, mert téged látunk, meg egy nagy papírlapot – válaszol Tamás. – Na, vedd már le a szemkötődet, a tollat pedig tartsd ott!

A férfi letépi a rögtönzött szemtakarót, majd a nagy térképlap fölé hajol.

Aztán szélesen belevigyorog a kamerába.

– Aruba, bébi!

– Mi vaaan? – kérdezi Bea. – Miruba?

– Na ne viccelj, Bejja, ez a Holland Antillákon van, vagy mifene.

– Úristen, de jó vagy, Endi, elutazunk a Karib-tengerre! Nem tudom, mit szól majd Tibi, de ugye… ebben állapodtunk meg tíz évvel ezelőtt.

– De nem Arubában – ingatja a fejét a labradortekintetű Tamás. – Egy teljes nap, mire onnan hazaérsz. Mit csinálunk, ha haza kell jönnünk?

– Hát akkor ott maradunk, Tomikám, ez a nagy helyzet – bólogat Endi. – Mert ez egy osztálytalálkozó.

– Na, azért megnézném, hogy ki tart ilyen találkozót a Karib-szigeteken. Mármint rajtunk kívül – közli Bálint.

– Lehet, hogy nincs is pénze mindenkinek repjegyre. Azóta annyi minden történt, és…

– Figyu, Klaresz, ha jól emlékszem, ezt az egészet te találtad ki, nem? Még amikor végeztünk.

– Jó, csak mondom, hogy nem mindenki tud repjegyet és szállást fizetni, értitek.

– Azt majd mi megoldjuk – nyögi be váratlanul Bálint, letörli az izzadságot a homlokáról, és újra az órájára pillant. – De most mennem kell. Gratula, Endi, hogy nem Szibériát jelölted, az durvább lenne.

– Csajok, megyünk a Karibra! – lelkendezik Laura, és ezzel felrázza Szabinát, aki eddig csak álmatagon nézte az eseményeket.

– Okés. Hát nem gondoltam, hogy így lövik be az emberek a tízéves találka helyszínét…

– Jó, értesíteni kell Pityurt, Adélt, és…

– És majd bedobunk egy pezsgőt a tengerbe Rudi emlékére.

Csend. Mindenki hallgat. Aztán Klári szólal meg:

– Ne temessük még el. Talán előkerül. Emberek elő szoktak kerülni tízéves távollét után is. Eltűnnek, aztán előkerülnek.

– Majd meglátjuk – zárja le a témát András, és most senkinek sincs kedve nevetni.

– Ki gondolta volna, hogy a kommunikáció szakról egy ilyen trópusi szigetre vezet az utunk? – töri meg a csendet végül Szabina.

– Hát az a tíz év azért tíz év. Volt itt minden, nem igaz? Illetve mindenki volt minden közülünk – pörgeti meg az úszószemüveget András, aztán mutogatni kezd a monitorra, minden egyes kis ablakra, amit lát. – Főszerkesztő, kutyakiképző, píáros, újságíró, regényíró, influenszer, államtitkár, coach, alorvos, osztályvezető, az isten tudja, mi, és mindannyiunk ezernyi szakmája és titulusa. Ezért hát a legkevésbé meglepő, hogy a tizedik évfordulót egy ilyen távoli helyen köszöntjük.

– Okés, én speciel nem tudom, hol van ez az Aruba, de máris indulnék! – nevet Klári. – És most mennem kell, mert lekésem az órámat.

– Rudiról ne feledkezzünk el. Neki nem jutott ilyen titulus, mint amit felsoroltál.

– Gyerekek, akkor a jövő héten elkezdjük szervezni – vágja rá András, majd integetni kezd. A többiek visszaintegetnek, és egyesével bontják a csatlakozást.

2012. szeptember 3.
Budapest

– Az idei nyár volt több mint száz év óta a második legforróbb nyarunk, tehát ne gondolják, hogy lazsálhatnak, keményen meg fogjuk izzasztani önöket, akármilyen szuperdiplomások is! – mosolyodik el Keresztes. Végignéz a hallgatóságon. Egy év, és bekopognak a legnagyobb szerkesztőségekbe, vagy a saját területükön a kommunikációs osztályra. Pár év, és középvezetők lesznek, aztán vezetők. Már ha van ambíciójuk és hajlandóak olyasmit tanulni, amit csak tőlük lehet. Egy év, és kikupálják őket, méghozzá nem csupán a magyar viszonyokra. Nem könnyen választották ki őket, összesen tíz frissdiplomást, a suli is fizetős, és aki nem veszi komolyan, már repül is, a befizetett tandíjat pedig fújhatja. Még egyszer végignéz rajtuk. A legtöbbjük már eleve diplomával érkezett, sőt, tulajdonképpen csak egy diákot engedtek be a tanfolyamra diploma nélkül, de arra is megvolt az okuk. Hajdúval és a Császárral válogatták össze őket. Ütős csapatot akartak. Nem csak a diákok miatt. Saját maguk miatt is. – Ez egy elitképző – teszi hozzá kicsit sértetten, bár a sértettsége okát tulajdonképpen senki sem érti.

Feltartja a fejét, és a plafont pásztázza, amikor Hajdú átveszi tőle a szót. Igazából nem kedveli Hajdút, de vele érte el a legnagyobb sikereit, mielőtt mindketten nagymenők lettek volna. A vérbeli riporterpáros. Mint a Bob Woodward–Carl Bernstein páros, akik a hetvenes években Amerikában felderítették a Watergate-botrányt, és ezzel előidézték Nixon elnök bukását. A Washington Post újságírói. Na, ők ketten nem szóltak ilyen nagyot, mert ez itt csak Magyarország, és rohadt sok érdeket kellett akkoriban is figyelembe venniük a főnökeiknek. És még azt is, hogy nem tartoztak a túlságosan jól kezelhető fajtába Hajdúval.

Meg hát nem is a hetvenes években történtek a dolgok, hanem kezdő korukban, a kilencvenes években. Mindegy, annak is már tizenöt éve, és ők azóta negyvenes nagymenők, mind a ketten. Még Császár is, aki a DJ-k meg a diszkó világából jött, és néha kirándul oda újra. A mashup a szerelme. Meg a hírek.

– Ti vagytok az első, a kísérleti, az elit csapat – mosolyog Hajdú, és világít a kifehérített fogsora. Ő tegeződik velük. A teremben, mintha csak időzítve lenne, kigyulladnak a fények, az egyik újonc hunyorogni kezd. – Bár a képzés fizetős, tudnotok kell, hogy így is több száz jelentkezőből választottunk ki titeket. És azt is megerősítem, hogy aki nem teljesít, azt kivágjuk innen, fizetős kurzus vagy sem. Ez az év tanulással fog telni. Aki dolgozik vagy tanul mellette, az dolgozik vagy tanul, de hét közben néhányszor, továbbá minden hétvégén személyes találkozóink lesznek, és minden hétre új feladatot kaptok. Mi leszünk a vezetőitek, és mindig lesznek vendégelőadók is. Engem Hajdú Balázsnak hívnak, az előttem szólót, ha nem ismernétek, Keresztes Ádámnak. – Mosolygás, taps, mint mindig, amikor véletlenül bemutatkoznak, mintha valaki nem ismerné őket. – A harmadik vezetőnk pedig Császár Nikolett. Nem szereti, ha becézik.

Nikolett, az alacsony, sovány, feketére festett hajú, meghatározhatatlan korú nő a pink rúzzsal a száján, fekete tussal körberajzolt a szeme, szinte keményített, vasalt, hófehér inget visel, betűrve a csípőig érő fekete, csípőben szűk, combtól bővülő nadrágjába. A hallgatók mind nyugtázzák a különc, határozott személyre utaló megjelenést.

– Akkor most mindannyian bemutatkozhattok – tegezi őket ő is. – De nem akárhogyan. Páros interjúkat készítetek, és az interjút készítő mutatja be a másikat húsz másodpercben, és viszont. Kezdhetitek. Tizenöt percetek van, hogy mindent megtudjatok a másikról.

Fél órával később

– Laura a legszórakoztatóbb tévés személyiség lesz Magyarországon – kezdi az izgalomba belevörösödve az egyik fiú. Amikor Keresztes csúnyán néz rá, hozzáteszi: – András vagyok. Endinek is nevezhettek. Tehát, Laura ma még csak kis társulatokban játszik, a Színművészetin végzett, és nincs szerepálma, de szívesen kipróbálná magát egy egyszemélyes darabban. Egyszer látta A gólyakalifát, Lux Ádám játszotta, és emiatt lett színész… – Császár az órájára néz. – Na és én már látom, hogy egy tévéműsor a mennybe repítené, mert van hozzá tehetsége és szépsége!

Befejezi, és elvörösödve bámul maga elé.

– Lesz mit tanulni – bólogat a sötét hajú tanárnő. – De hát ezért vagytok itt. Most Laura mutatja be Andrást.

De mielőtt bemutathatná, nyílik az ajtó, és szinte beesik rajta egy alak. Majdnem a térdén landol, de megkapaszkodik az egyik padban. A hőség ellenére kapucnis felsőben van, izmos, sportos, huszonéves srác.

– Igen? – húzza fel a vastagon tussal kihúzott szemöldökét Császár. – Segíthetünk?

– Nemtom – grimaszol, és elmosolyodik egy pillanatra. – Én vagyok a tizenegyedik.

– Tizenegyedik? De hát csak tízet vettünk fel a szakra.

– Én mindenesetre a tizenegyedik vagyok – vonja meg a vállát, és letolja a fejéről a kapucnit. Hullámos, a füle alá érő haj keretezi az arcát. A legtöbbjüknek ismerős az arc, csak nem mindenki tudja hová tenni. – Barna Rudolf. De szólítsatok csak Rudinak.

Eddig megjelent Fejős Éva-könyvek

Holtodiglan (1999, új kiadás Most kezdődik címen, 2013)

Bangkok, tranzit (2008, 2013)

Hotel Bali (2008, 2014)

Csajok (2009, 2016)

Eper reggelire (2009, 2015)

A mexikói (2010, 2016)

Cuba Libre (2010, 2015)

Dalma (2011)

Helló, London (2011, 2016)

Karácsony New Yorkban (2011, 2015)

Karibi nyár (2012, 2016)

Szeretlek, Bangkok (2012, 2017)

Most kezdődik (2013)

Nápolyi vakáció (2013)

Száz éjjel vártam (2014)

Mert nekünk szeretnünk kell egymást (2014)

November lánya (2014)

Úton hozzád (2015)

Száz Éjjel Ügynökség (2015)

Utazz velem! – kreatív színező (2015)

Sosincs késő – kreatív színező (2016)

Holiday (2016)

Újra veled, Sydneyben (2016)

Bébi, bumm! (2017)

Csak egy tánc (2018)

„Mi sem voltunk angyalok” (2018)

Szélhámos szerelem (2018; Sydney Scott írói álnéven) – Szélhámos-sorozat 1. rész

Szélhámos játszma (2019; Sydney Scott írói álnéven) – Szélhámos-sorozat 2. rész

Csajok 2. (2019)

Margarita (2019)

Egyszer az életben (2020)

Szélhámos eskü – Szélhámos-sorozat 3. rész (2020)

Halál emlékül (2020)

Örökre Görögbe (2021)

Athén, végállomás (2021)

Szélhámos csábítás (2022) – Szélhámos-sorozat 4. rész

Elhitted álmomat (2022)

Szélhámos szereposztás (2022) – Szélhámos-sorozat 5. rész

Egy nyár Arubán (2023)

Előkészületben

Krimi Riminiben

Jó reggelt, Szöul!

Szilveszter New Yorkban (a Karácsony New Yorkban folytatása)

Angol nyelvű e-könyvek

Bangkok Transit (2013)

Hotel Bali (2014)

Vacation in Naples (2015)

Ha többet szeretnél tudni rólam, látogasd meg a honlapomat, a www.fejoseva.com oldalt, vagy a Facebookon keresd Fejős Éva hivatalos oldalát (fejoseva1). Fotókat az Instagramon osztok meg az utazásaimról, könyveimről, a fejoseva név alatt találod a profilomat.

Iratkozz fel a hírlevelemre, hogy rögtön megkapd az üzeneteimet az akciókról, és elsőként olvashasd el az új regényem részleteit!

https://fejoseva.com/hu/hirlevel/