ROBIN LIM

GYERMEKÁGY

Testi-lelki útmutató
az anyaság első hónapjaira

A könyv az alábbi kiadás alapján készült:

Robin Lim: After the Baby’s Birth… A Woman’s Way to Wellness – A Complete Guide for Postpartum Women, Celestial Arts, Berkeley, Toronto, 2001

Copyright © 1991, 2001 Robin Lim

Illusztrációk © Marcia Barnett-Lopez, Lance Sims

Fotók © Jan Francisco, Peggy O'Neil, Margo Berdeshevsky, Joseph Yacoe

Hungarian edition © Open Books, 2021

Hungarian translation © Szécsi Noémi, 2021

Fordította Szécsi Noémi

A Könyörgés Lydiáért és Davidért című
verset N. Kiss Zsuzsa fordította

A fordítást szakmailag ellenőrizte Béres Edina

Felelős kiadó Halmos Ádám

Felelős szerkesztő Tesfay Sába

Szerkesztő Bánsági Kinga

Borítóterv Hlatki Dorottya

Műszaki vezető Kovács Balázs Sándor

Tördelés Sólyom Melinda

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-572-165-8

A sorozat további kötetei

DAN BUETTNER: A hosszú élet titkai

DAN BUETTNER: A hosszú élet ízei

Köszönetnyilvánítás az átdolgozott kiadáshoz

Előszó az új kiadáshoz

ELSŐ RÉSZ
MOST, AMIKOR A KISBABÁD ÉS TE MEGTALÁLTÁTOK EGYMÁST…

1. Gyermekágy: anya születik

2. Írd le a szülésedet!

3. A szülés utáni első napok: óvatos átmenet

4. Gyermekágyas kalauz: hogyan gondoskodj önmagadról és a kisbabádról

5. Szoptatás, üvegből etetés és a mellek ápolása

6. A medencefenék egészsége a szülés után

MÁSODIK RÉSZ
FELFRISSÜLÉS A GYERMEKÁGYBAN

7. A tartás fontossága

8. Tornáztasd, ami odabenn van

9. Több mozgást az anyáknak!

10. Torna a babával való játék közben

HARMADIK RÉSZ
JÓ EGÉSZSÉG MOST ÉS A HÁTRALÉVŐ ÉLETEDBEN

11. Gyógynövények a gyermekágyban

12. Barátkozás az ételféleségekkel

13. Gyógyító érintés

14. Kelet bölcsessége a nők egészségéért: belső masszázsgyakorlatok

NEGYEDIK RÉSZ
ANYASÁG: NYITVA A SZÍV

15. A szív dolgai

16. Más anyák történetei

17. Családtervezés

Irodalomjegyzék

Szervezetek és honlapok listája

Jegyzetek

Miasszonyunknak,
az Isten Szent Anyjának ajánlom,
aki vezet és védelmez minket,
és minden anya szívében ott él.

Köszönetnyilvánítás
az átdolgozott kiadáshoz

Világszerte közel 600 000 nő hal meg minden évben a várandósságból és szülésből adódó komplikációk következtében.[1] Ez azt jelenti, hogy percenként minimum egy anyát veszítünk el. Ezek a gyönyörű nők sohasem tapasztalják meg a gyermekágy örömeit és kihívásait. Nem tarthatják szerető karjaikban a gyermekeiket. Azért beszélek róluk, hogy ti, anyák, szembesüljetek azzal, mekkora bátorság erre az útra lépni. Hatalmas elköteleződés új emberi életet teremteni erre a földre. Mindezt a szeretet forrásával összefonódva tesszük, hiszen ez a csodálatos teremtő erő hozta létre a világegyetemet. Ha szerencsések vagyunk, mindezt a kisbaba édesapjával együttműködve tehetjük meg. Némelyikünknek egy közösség, egy falu vagy a nagycsalád segít. Más újdonsült anyák nagyon magányosak. Először is tehát és kiváltképp az anyák bátorságát szeretném megköszönni.

A Gyermekágy – Testi-lelki útmutató az anyaság első hónapjaira első megjelenését követő években Ázsiába költöztem, és ott bába lettem. Az Indonéziában, Balin és a Fülöp-szigeteken, Baguióban élő nők százai – akik arra kértek, hogy fogadjam a kisbabájukat – tanítottak meg arra, hogy milyen becses minden nő, minden kisbaba és minden család. Nekik, a tanítóimnak köszönhetek mindent. Egyúttal az iowai Fairfieldben élő nőknek is szeretném megköszönni, akik az otthonukba hívtak, amikor szültek.

Alázatosan köszönöm a törődést édesanyámnak Cresencia Minar Lim Jehlének, az apámnak, Robert A. Jehlének és a nagymamámnak, Vicenta Munar Limnek, aki maga is hilot, azaz bába volt a Fülöp-szigeteken. Tisztelet és ölelés a Hemmerle családnak a támogató szeretetükért. A Lim családnak Baguióban, a Fülöp-szigeteken, maraming salamat. Örökké hálás leszek az én kishúgomnak, angyalomnak, a néhai Christine Jehle Kimnek.

June Whitson tanította meg nekem a bábaság lényegét. Mellrák miatt bekövetkezett halála előtt számos alkalommal jött el Indonéziába, hogy a szívét beleadva szolgálja az ottani nőket. Terima Kasih, Ibu June.

A szoptatós fejezet őmiattuk szuper: Mary Kroeger, CNM, MPH; Judy Torgas; Gina Maria Catena, CNM; Ivana Kurtz; Toni Sugg; Déjà Bernhardt és a Nemzetközi La Leche Liga.

Marie Zenack, aki eljöttél dolgozni Indonéziába, és elhívtál a lányod mellé bábának, egyike legnagyobb tanítóimnak: köszönöm, hogy a 17. fejezetben társszerzőm voltál.

Jane Honikmannek (Postpartum Support International) legmélyebb hála azokért az évekért, amelyeket a gyermekágyas nőknek áldoztál.

Köszönet Gael Thompsonnak és Joan Kellynek, amiért megmutatták, hogy a tánc gyógyít. Hatásuk és szívük a mozgásról és tornáról szóló fejezetekben mutatkozik meg.

Jeannine Parvati Bakernek, aki mindig végighallgat telefonon, lelket önt belém, és inspirál. Köszönöm, hogy a tudásával és szeretetével utat tör mások előtt.

Eden Gabrielle Fromberg, orvos–gyógyító–jóbarát, aki eljött Balira, és megtanított a sebkötözésre. A jó szíve átjárja ezeket az oldalakat. Köszönöm.

Hálatelt ölelés a világ összes dúlájának, különösen az alábbiaknak: Debra Pascali-Bonaro (és mindenki a MotherLove cégnél), Marcie Freeman, Joanne Poole és Kathy Deol.

Bábák, a születés őrei, mélységes hálám áradjon felétek. Külön köszönet a következőknek: Debby Lowry, Mary Jackson, Tina Garzero, Joanne Dugas, Anne Frye, Nancy Wainer, Nan Koehler, Pearl Breitbach, Dodie Neale, Faith Gibson, Elaine Mellon, Kate Bowland, Roxanne Potter, Mary Offerman, Melody Weig, Beverly Francis, Rahima Baldwin, Valerie El Halta, Raven Lang, Stephanie Struthmann, a néhai Sunny Supplee, Kadi Morningstar, Lori Arak, Elizabeth Davis, Kalanete, Ina May Gaskin és Pamela Hunt. Mindegyikőtök rengeteget segített nekem.

Külön tisztelgek a bölcs asszonyok előtt, akik szívből beszéltek: Hannelore Josam, Sophia Anastasia, Carolyn Sims, Sivan Wind, Karolynn Lucas, Ibu Rndi, Ni Ketut Rusni, Ni Wayan Li Wati, Made Wartini, Made Suastini, Wayan Rani, Nita Noor, Marietta Paragas és a Shontoug Alapítvány, Debby Nofthaft, Marjan de Jong, Alesia Lloyd, Elizabeth Kelly, Nyoman Masni, Joy Alcos, Lonica Halley, Cindy Miller, Rebecca Buckley, Liz Asmus, Priya Chhalliyil, Remy Lim, Joyanna Cotter, Alice Walker, Mary Peterson, Jayne Sturgeon, Rebecca Bashara, dr. Injil Abu Bakar, Gina Sitz, Anjalie Trice, Barbara Holden, Catherine Burtlow, dr. Barbara Katz Rothman PhD, Michelle T. Verduzco, Rebecca S. Reeves, Kathleen Rutten, Lise Knouse, Aleshanee Akin, dr. Colleen Inouye, Andy Carmone, Shantel Aschenbrenner a Frontline Graphicsnál és Christina Wadsworth. Mindegyikőtök segítsége pótolhatatlan volt.

Linda és Babu Walling, ti tanítottatok meg, hogy higgyek benne és felépítsem a „lehetséges családot”, amelyben rendkívüli emberek nőnek fel.

Marina, Joseph és Aluna Yacoe, köszönöm, hogy létezésetekkel igazoltátok az ima gyógyító erejét.

Margo Berdeshevsky, a képekkel és a képzeleteddel járultál hozzá ehhez a könyvhöz, nem csoda, hogy Madárnak hívunk téged. Suzanne Arms, a bátorság kifogyhatatlan forrása voltál. Diane Frank, köszönet azért a versért, nagyon kellett. Jane Tucker és Alexa Foley, köszönöm, hogy olyan gyengéd figyelmet tanúsítottatok az eredeti kézirat iránt, azóta is hálás vagyok.

Jan Francisco, aki azóta már nagymama lettél, a fényképeid a szívedből készültek. A szereteted nemegyszer megmentett. Marcia Barnett-Lopez, a rajzaid szárnyakat adnak a szavaknak.

Jan Tritten és Alice Evans a Midwifery Today-nél, mindig kisegítetek, akárhányszor segítségért telefonálok. Ashisha és Peggy O’Mara a Mothering-nél, köszönöm, hogy anyáskodtatok a bennem élő író felett.

Köszönettel tartozom a North American Registry of Midwives (Észak-amerikai Bábanyilvántartás) tagjainak, különösen Ida Daraghnak és Sandra Morningstarnak, akik a nehézségek ellenére segítettek beszerezni a szükséges papírokat.

Midwives Alliance of North America (Észak-amerikai Bábaszövetség), amelyik megadta nekem a bábák közösségét, akikkel foghatjuk egymás kezét.

Külön köszönet a Pan Pacific-nek és a South East Asia Women’s Association-nek (Délkelet-ázsiai Nőszövetség), a támogatásotok rengeteget segített.

Sok férfi is segített nekem: köztük a néhai Theodore Sturgeon, aki megtanította, hogy az írás a szeretet mestersége; Malik Cotter, D.O.C., testvérem a gyógyításban; dr. Stephen Chang, mindig segítőkész, nagylelkű és inspiráló; dr. John Briley (számomra még mindig szent), a férfi, aki azt tanítja, hogy „Természet Anya és Idő Atya a legnagyobb gyógyítók”; Joel Garnier, „lótifuti”, önkéntes és kutatási asszisztens; Scott MacDonald, aki a várandós családja számára az apai támogatás kiváló példáját nyújtotta, miközben az én családomat szikrázó ötletekkel inspirálta; Pradheep Chhalliyil, aki bemutatta szép családját, és megosztotta a tápanyagokat illető biokémiai ismereteit; Nathan Zenack, aki egy mosolyával, egy történettel mindig megerősíti a nőket; az imádott Sam Shapiro, aki beházasodott a keluargába és Lance Sims, aki hozzájárult a sok szívnek kedvessé váló Gyermekágy logójához. Külön köszönet a Balin működő Foundation for Mother and Child Health (Anyák és Gyermekek Egészségéért Alapítvány), a „Yayasan” munkatársainak, különösen a néhai Wayan Budiasának, Wayan Windiának és dr. Made Jawénak.

Köszönet Tanya Martelnek és Lakota Hemmerlének, akik gépeltek nekem és megnevettettek, Zhòu Leenek pedig köszönöm a kutatásban való segítséget.

Köszönet a Celestial Artsnál dolgozóknak: a néhai David Hindsnek, aki lehetővé tette ezt a könyvet, még most is érzem rajta az áldásodat; Cynthia Harris életre keltette az első kiadást; Annie Nelson, köszönet a nyomdai munkáért és a soha nem lankadó lelkesedésért; Kirsty Melville-nek, aki irányított; Courtnay Perrynek és Nancy Austinnek, akik káprázatos dizájnt kreáltak; Jean M. Bloomquistnek, aki az olvasószerkesztő volt és Brook Barnumnek… annyi mindenért, hálás vagyok.

Köszönet Nyuh Kuning falvának Balin, Indonéziában; Fairfield városának Iowában; Haikunak Mauin, Hawaiin, és Baguio Citynek a Fülöp-szigeteken… otthonaimnak… Terima Kasih, Maraming Salamat, Tanks eh!

Hálám Mata Amritanandamayinak, a feltétlen szeretet megtestesülésének.

Köszönet Wilnek, a férjemnek, zenei múzsámnak. Főzött, takarított, elszállította a gyerekeket hegedűórára, olvasószerkesztő volt, tanult a gyerekekkel, kezelte az anyagi nehézségeket, miközben énekelt és szeretett minket. Köszönöm, hogy mindig velem álmodod az életünket.

Köszönet a bámulatos gyerekeimnek: Déjà, Noël, Zhòu, Lakota, Zion, Thoreau és Hanoman; az unokámmal, „Csu-csu”-val együtt ők a gurujaim.

Előszó az új kiadáshoz

1991-ben, amikor a Gyermekágy első kiadása megjelent, rákényszerültem, hogy újrateremtsem önmagam. Ez volt az az év, amikor meghalt a húgom, Christine, a bábám, Sunny és kedves barátom, Brenda. Az ő távozásuk tanított meg arra, hogy csak a szeretetért éljek. A családom iránti odaadásom virágzott, és elmélyült az anyák, babák és családjaik iránti elköteleződésem.

1992-ben feladtam a négygyermekes egyedülálló anya életét, feleségül mentem Wilhez, és ezzel újabb két gyermeket nyertem. Együtt költöztünk Balira, Indonéziába. 1993 elején otthon, Bali Nyuh Kuning falujában született meg a hetedik gyermekünk, Hanoman. A várandósságom alatt két bagolyfióka kiesett a kókuszpálmán lévő fészkéből, és elhozták őket nekünk, hogy neveljük fel őket. Később megtudtuk, hogy a bagoly huhogása jó jel a várandósság alatt. Mivel hozzánk két bagoly is érkezett, a falu asszonyai úgy határoztak, én leszek a dukin bayi, aki a kisbabákat fogadja.

Amikor Wil, az én „bábaférjem” kísérte otthon a fiunk születését, az emberek számára világos lett, hogy a baglyok bölcsen választottak. Arra eszméltem, hogy az esős indonéz éjszakák közepén engem hívnak szülésekhez a bali otthonokba. Így kezdődött számomra a bábaság művészetének és tudományának elmélyült tanulmányozása. A nyugati orvosi protokollt csak kétséges eredményekkel lehetett Ázsiába importálni. A szülés utáni, főképpen a rossz táplálkozásra visszavezethető vérzés még mindig vezető halálok volt a szigeten. A modern mezőgazdasági gyakorlat – a gyomirtók, gombairtók és rovarirtók használata, valamint a „zöld forradalom” génmódosított, mérgekkel szennyezett rizse – súlyos kockázatot jelentett a szülő nők számára. A nők természetesen féltek.

June Whitson, brit bába és nővér, aki mind az Egyesült Államokban, mind az Egyesült Királyságban képzettséget szerzett, eljött hozzánk, hogy kiképezzen, és finoman rávezessen arra, hogyan igazíthatom ehhez a kultúrához a kisbabák fogadását. Mangku Liyar elolvasta nekem a Lontarokat, az ősi szent könyveket, a tudatos fogantatásra, megszentelt születésre és felvilágosult gyermeknevelésre vonatkozóan. Önkéntesként jelentkeztem indonéz kórházakba, ahol egyes éjszakákon óránként 4-6 kisbaba született. A North American Registry of Midwives (Észak-amerikai Bábanyilvántartás) okleveles bábája lettem. Jóllehet a családok – Nyuh Kuningban, az otthonunkban, vagy a folyó másik partján, Singa Kertában, a Majomerdőn túl, Ubudban, vagy a poros úton elérhető Pengo Sekanban – tettek engem igazán bábává. Egy ifjú szülőanya értelmetlen halála Singa Kertában cselekvésre ösztönzött.

Amikor segédkeztem egy szülésnél, azt figyeltem meg, hogy utána, a gyermekágy alatt a fiatal anyát egyedülálló gondoskodásban részesíti a családja. Ez a kultúrájuk lényege – a gyermekek iránt rajonganak, hiszen ők Istenhez közelebb állnak; az anyává vált nőket magasabb rangra emelik, és szolgálják őket, amíg a szülés után meg nem erősödnek. Sajnos ezáltal még világosabban láttam, hogy a nyugati nővéreim alig részesülnek gyermekágyas gondoskodásban vagy támogatásban, sem az egészségügyi dolgozók, sem a barátaik vagy a családjuk részéről. A nyugat által felkarolt modern életszemléletet az egész világon kívánják és követik, holott ez úgy szétforgácsolja a családokat, hogy ma a gyermekágyas nőnek el kell fogadnia, hogy elszigetelődik, másra nem számíthat. Csak ámulok azon a kultúrán, amely évtizedekkel ezelőtt eljuttatta a férfiakat a Holdra, de megfeledkezik a nők életének egyik legfontosabb beavatásáról. Ázsiában széles körben úgy tartják, hogy az élet gazdagabb lesz az ember számára, miután szülővé vált. Nyugaton gyakran látom azt, hogy a barátnőim valahogy elfogynak, miután gyermekük születik.

Két világ közt nőttem fel, ázsiai anya és amerikai apa gyermekeként, és az árnyjáték mindkét oldalát megtapasztaltam. Meg vagyok győződve róla, hogy a kultúrát az határozza meg, ahogy az az élethez viszonyul – ahogyan védelmezi és táplálja a várandós nőket, felkészít a szülésre, rituálékat alakít ki a szülés (legyen az spirituális vagy orvosi) körül, gondozza a gyermekágyas nőket, azonkívül törődik a gyerekekkel és az idősekkel.

Nagyon izgalmas ebben a korban anyának lenni. A kutatás rávilágított arra, amit a nők mindig is tudtak: a dinamikus rendszerek rendkívül érzékenyek a kezdeti viszonyokra. A gyöngéd születés ilyen módon megsokszorozza az emberi szervezet életerejét. Tudjuk, hogy a szoptatás rendkívüli előnyökkel bír: testi, spirituális, pszichológiai, intellektuális és társadalmi tekintetben egyaránt. A Földünk, amit az ökológiai katasztrófa szélére sodort a kizsákmányolás, súlyos veszélyben van. Jeannine Parvati Baker, a születés előtti pszichológia úttörője azt mondta: „A születés gyógyító ereje a földünkre is kihat.” Tehát a szülési trauma megelőzése és a szoptatás támogatása által a lehető legcsodálatosabb emberek léphetnek a Földre. Ilyen módon a szerető családok egyénenként gyógyítják a bolygónkat.

A történelem úgy jelöli majd meg a kétezredik évet, mint azt a kort, amikor újrateremtjük önmagunkat. Ki tudna többet tanítani erről a világnak, mint a gyermekágyas nők? Igen, szerintem ez minden újdonsült anya magasztos feladata: hogy gyógyító és tanító legyen. Te, aki friss anyaként olvasod most ezeket a sorokat, bízhatsz abban, hogy a természet megadta a tudást és az eszközt, hogy ragyogó munkát végezz. Az otthonod tüze az öled, a térded az osztályterem.

Egyszer azt mondtam: „Kilenc hónapig vagy várandós, de az anyaság csodájának innentől kezdve egész életedben részese leszel.” Komolyan gondoltam. Ma azért imádkozom, hogy hulljon rád az áldás, mert olyannyira nagy szükségünk van rád, mert van egy unokám, és azt szeretném, hogy a földi paradicsomban nőjön fel. Bábaként és a „lehetséges család” gondolatának népszerűsítőjeként elkötelezett vagyok a bolygó jobbá tétele iránt. Ezeken az oldalakon azokat a dolgokat beszélem el, amit sok ország, sok bölcs asszonya megtanított nekem. A Természetes Családtervezést abban a reményben tettem hozzá, hogy megválaszoljam az egyik leggyakrabban feltett kérdést: „Megszületett a kisbabánk, most mit tegyünk?”

A Gyermekágy első megjelenése óta örömmel olvastam a leveleiteket. Sírtam örömömben, mikor azt mondtátok, erősebbek, boldogabbak lettetek, vagy jobban kinyíltatok a gyermekeitek szíve felé. Nem vagyok szakértő, de anya vagyok, nagymama vagyok, őrült költő vagyok, bábaként a nők szolgálója vagyok. Ezért az elsőszülött könyvem átdolgozását a békéért elmondott imaként ajánlom fel.

2001 májusa

OM Shanti – Robin Lim

ELSŐ RÉSZ

MOST, AMIKOR A KISBABÁD
ÉS TE MEGTALÁLTÁTOK EGYMÁST…

ELSŐ FEJEZET

Gyermekágy: anya születik

A gyermekágy a kisbabád világra jöttével veszi kezdetét. A szülés utáni első néhány nap olyan, mintha két világ között lebegnél. A tested és lelked nyitva áll. Ha az első gyermeked, könnyen lehet, hogy ámulatba ejt, milyen erős kötelék jön létre közted és a kisbabád között. A legtöbb nő számára a szülés az élet legfontosabb eseménye.

A tapasztalat, hogy a gyermeked világrahozatalával ilyen közel kerültél a teremtéshez – kulturális vagy vallási hátteredtől függően –, Isten létének vagy a lélek nagyságának tudatát felerősíti benned. A szülés által a nő olyan erőteljes beavatást nyer a spiritualitás világába, amennyire csak lehetséges. Anyaként, bábaként és könyvek szerzőjeként végzett munkám során sokféle kultúrából származó nők történeteit, tapasztalatait és tudását ismertem meg és adtam tovább. Mindegyikük, még azok is, akik a szülés előtt nem éreztek kötődést Istenhez, az anyatermészethez vagy a tudat magasabb szintjeihez, spirituálisan megnyíltak. Olyan, mintha az anyává válás folyamata során a nő szíve és agya összekapcsolódna. Cselekedetei a legbensőbb érzéseit tükrözik. A nő anyaként egy megszentelt ösvényen indul el. Nézz a tükörbe – a saját szemedben látod majd tükröződni a lélek fényét.

Sajnálatos módon a mi rendkívül pragmatikus 21. századi életstílusunk mellett a várandósság, szülés és gyermekágy mindössze testi, klinikai eseményekké degradálódtak. Emiatt a nők rákényszerültek az anyává válás során kibontakozó spirituális természetük elnyomására. A világ minden táján rengeteg szívben lüktet a spirituális ébredés hulláma, amely az anyák számára a velük született bölcsesség megtalálásához és nyílt kifejezéséhez tárja ki az ajtót. A születést ünnepelni kell, és nagyon valószínű, hogy a könnyektől az áradó örömig az érzelmek széles skáláját éljük majd át.

A gyermekágy az az időszak, amikor az anya a spirituális és a materiális világ között egyensúlyozik. Ez a könyv azért íródott, hogy ezek integrálásában segítsen. Miközben rengeteg változást élsz át, a testeden, szíveden és lelkeden belül, egyre világosabbá válik számodra, hogy mindezek milyen szorosan kötődnek egymáshoz. Ne feledd, hogy bár némely fejezet a testi egészségre összpontosít, sem a testi vonatkozást nem lehet elválasztani a spiritualitástól, sem a spirituálisat a testitől.

Az apránként a vérkeringésedbe kerülő hormonok a teljes lényedre hatalmas hatást gyakorolnak. Nem lennék meglepve, ha egy nap kiderülne, hogy a hormonok hidat képeznek az anyag és a lélek között. A várandósság, szülés és gyermekágy alatt bekövetkező hormonszint-ingadozás minden bizonnyal hozzájárul az anyává válás folyamatának érzelmi gazdagságához.

A várandósságod utolsó hetei során a méhlepény viszonylag nagy mennyiségben biztosított számodra ösztrogént és progeszteront. Az anyagcseréd felgyorsult, a vér keringése és mennyisége megnövekedett. Az agyalapi és egyéb mirigyek csúcsra járatták a hormontermelésedet. A vajúdás és a gyermek világrahozatala még eszményi feltételek mellett is nagy kihívást jelent. A szülés pillanatában az oxitocin, a szerelemhormon kéz a kézben működik a vazopresszinnel és adrenalinnal. Az erőteljes hormonok hatására a méh kibocsátja a kisbabát, az endorfinok pedig elérik, hogy végzetesen szerelembe essünk vele. Ez a varázslatos kötelék veszi körbe a szülőanyát, neki rendeltetett társát, a kisbabáját és a családot. A méhlepény távozásával a szülés utáni 24 órán belül a hormonszint a korábbi töredékére esik vissza. A vérellátás, vérkeringés és agyalapi tevékenység jelentősen csökken a szülést követő órákban. A testi és érzelmi változások gyorsak és drámaiak.

Ez az az idő, amikor a családunkra és barátainkra kell hagyatkoznunk. Olyan időszak, amikor inkább add ki másnak a feladatot, mint hogy magad csináld meg. Számos országban a családok nem élnek olyan távol egymástól, így nem szokatlan, hogy a párok a szüleikhez a lehető legközelebb neveljék a gyerekeiket. Ebben a helyzetben az új anyák élvezik a nagycsalád támogatását.

Amerikában viszont egy „mindent-csinálj-magad” hozzáállást fejlesztettünk ki. Viszonylag kevés nő tudhatja maga mellett az édesanyját, amikor a legnagyobb szüksége lenne rá. Számtalan nő, aki elkerült onnan, ahol nevelkedett, el van szigetelve a közvetlen családjától a gyermekágyas időszak alatt. Ellátásuk egészségügyi dolgozókra, orvosokra és nővérekre marad, akik túlságosan elfoglaltak ahhoz, hogy kellő törődést nyújthassanak. Nemegyszer előfordul, hogy az amerikai nő gyermekágyas ellátásként csupán egy 15 perces ellenőrzésre számíthat az orvosától, 6 héttel a szülés után. Ez a hathetes határvonal egy önkényesen megállapított szakasz végét jelzi, amely során a nőnek önállóan kell megoldania a gyermekágy kérdéseit. A gyermekágyas nők elhanyagolása nem pusztán alacsony szintű egészségügyi ellátást jelent, hanem kártékony is – különösen azokra a nőkre nézve, akik a szülést követően fájdalmas testi vagy lelki zavaroktól szenvednek. Szemmel látható, hogy a gyermekágyi gondozás nem bír elsődleges fontossággal a csecsemőgyógyászok és nőgyógyászok többsége számára.

Szerencsére a gyermekágyas nők zömének nincs szüksége egészségügyi ellátásra. Inkább arra van szükségük, hogy valaki főzzön nekik. Ha nagyobb gyerekeik is vannak, önkéntes bébiszitterekre van szükségük. Arra van szükségük, hogy valaki rendben tartsa a háztartást. Arra van szükségük, hogy valaki gyümölcslevet, gyógyteát kínáljon nekik. Visszaigazolásra és szeretetre van szükségük. Ezeket a teendőket bármelyik szomszéd, rokon vagy barát képes ellátni. Ennek ellenére sokan vannak, akik számára a gyermekágy magányos időszak. Ha a barátok és a család nem gondoskodik a friss anyáról, azok az egészségügyi elhanyagolás mellett társas elszigeteltséget szenvednek el.

Megkapod a szükséges támogatást?

Friss anyaként támogató közegre van szükséged. A partnereden kívül más is van, aki segíteni tud? Amikor az utolsó gyermekem megszületett, a barátnőm, Jan minden más elfoglaltságát félretéve ajánlotta fel a segítségét. Amikor megköszöntem neki, azt mondta: „Azért az ember nem mindennap szül.” Lehetőségem lett visszaadni a támogatást, amikor Jan megszülte az ötödik kisbabáját, a kis keresztlányomat, Ahnit. Nem is álmodtam arról, hogy ilyen jó érzés lesz!

Jan mindig azt mondja: „Csak azt kapod vissza, amit te magad adsz.” Azzal, ahogyan életre szóló támogatási hálót jelentő barátságainkat kialakítjuk, magunknak is szolgálatot teszünk. Nőként folytonosan arra tanítjuk egymást, miként éljünk okosan és jól. Ha a testvérünknek vagy barátunknak nyújtunk szerető támogatást, azzal saját magunk számára is megalapozzuk a jövőbeli segítséget. A lányaink lányai szüretelik le a szokás gyümölcseit, ha mindez gyermekágyas hagyománnyá válik.

A bábák és orvosok azzal segíthetnek, ha a várandós nőket összefogásra buzdítják. Kezdetnek csodálatos a várószobában elhelyezett faliújság. Az ott kirakott információk révén a várandós anyák kapcsolatba léphetnek hasonló érdeklődésű, szintén a közelben lakó nőkkel.

Ahhoz, hogy valaki dúla legyen, a gondos szeretet különleges képességével kell rendelkeznie. A „szolgáló” jelentésű dúla szó az utóbbi időben azt a személyt kezdte jelölni, aki egy új anyát szolgál ki vagy gondoz. A képzett dúla feladata a várandós, szülő vagy gyermekágyas nőkről és családjukról való gondoskodás. A dúlák különleges képzésben részesülnek: ez a tudás képessé teszi őket arra, hogy újjáélesszék az ősi hagyományt, és a szülés és a gyermekágy felett őrködjenek. Napjainkban és korunkban a dúlák a normál szülés felett gyámkodnak. A babaváró családoknak kifejezetten ajánlom, hogy képzett dúla segítségét vegyék igénybe. Akár egy barát is lehet önkéntes dúla, pusztán azáltal, hogy készenlétben áll, hogy segítsen a gyermekágyban. Amikor eljön a segítség ideje, ugorj be egy rövid látogatásra, és moss ki egy adag ruhát a friss anya helyett. Vigyél a családjának meleg ételt, és mosogass el. Felajánlhatod, hogy vigyázol a gyerekekre. Hallgasd meg az anyát, el kell mondania a szülése történetét. Egy szép napon valaki majd szívesen megteszi ugyanezt neked. Bárki vállalhatja a bölcs asszony szerepét.

A KOMATÁL

A kisbaba érkezése után az anya barátai és családja kezdeményezhetik a komatál megszervezését. Egyszerűen megkérik az embereket, hogy a szülés időpontja előtt, az útra bocsátó szertartáson vagy a babaváró buli alkalmával iratkozzanak fel. Bár a komatálat bármikor meg lehet szervezni, még az örömteli esemény után is.

Az ételeket a lehető legtisztább hozzávalókból kell elkészíteni. A bioételek a legjobbak. A fűszerekkel csínján bánjunk. Ne feledjük, hogy az megy a tejbe, amit az anya elfogyaszt. A hagymafélék, fokhagyma, káposzta, brokkoli és karfiol az édesanya tején keresztül esetleg puffaszthatja a kisbabát.{1} Vegyük figyelembe a preferenciákat és allergiákat. Vegetáriánus a család? Allergiásak a gluténra vagy a tejtermékre? Annyit főzzünk, amennyi az egész családnak elég, és még valamennyit. Délben szállítsuk az ételt. Ami nem fogyott el teljesen ebédidőben, abból csodás maradék-uzsonna vagy vacsora válik. A rakott ételhez való edény, a tányérok és a tálak majd később hazakerülnek.

A komatál aktiválása: a lista csúcsán a friss anya legjobb barátja áll. Ő akkor kap hívást, amikor a kisbaba világra jött. Mindeközben ő már megszervezte a többi barátot, akiket ő hív majd fel. Ez kétféle célt szolgál: egyrészt bejelenti a kisbaba érkezését, másrészt aktiválja a komatálas láncot. Minden önkéntes kiválaszt egy-két napot, és elkészíti, majd elviszi, amit főzött. Így lehetősége nyílik (az illető akár férfi is lehet), hogy ránézzen az anyára és a kisbabára. Emlékeztessük az alkalmi szakácsokat, hogy ne maradjanak sokáig, nehogy kifárasszák az anyát. Amíg ott vannak, összehajtogathatnak egy mosást, és jelezhetik a családnak, hogy nem várják el, hogy az edények el legyenek mosogatva, amikor másnap csendben eljön értük. Hát nem csodálatos úgy közösséget építeni, hogy közben egy gyermekágyas nőt és a családját segítjük önzetlenül?

Gyermekágy: az áttörések szakaszai

Sok nő adott szakaszokban éli meg az áttöréseket a gyermeke megszületése után. Egyesek az első három napot az eufória időszakaként élik meg. Elizabeth Davis az Energetic Pregnancy (Energikus terhesség. Celestial Arts, Berkeley, 1988) című könyvében az első három gyermekágyas napot a „befogadás” szakaszának nevezi. Ekképpen az anya ebben a fázisban passzív befogadó, akinek alvásra és táplálékra van a legnagyobb szüksége. Davis felismerése szerint ilyenkor az újdonsült anyának a szülése részleteit kell feldolgoznia. Dr. James, a gyermekágyas depresszió úttörő kutatója az első három napot (vagy néha hosszabb időszakot) hívja a látens intervallumnak, amely során még nem kerülnek felszínre az olyan pszichiátriai tünetek, mint a gyermekágyi melankólia, vagy az ennél súlyosabb gyermekágyi depresszió.

Úgy a harmadik napon kezded újra érzékelni a körülötted lévő világot. Ekkor az otthonodra már ráfér egy szép nagy takarítás (és ezt semmiképpen sem neked kell elvégezned). Ha vannak már gyerekeid, mostanra igénylik a figyelmedet, és szeretnének együtt lenni a kisbabával. Ha van partnered, ő talán a szülést követő néhány napos szabadság után már szeretne visszatérni a munkájához. Feléled körülötted ez az aktivitás – éppen akkor, amikor legfőképpen pihenésre és rendre lenne szükséged. A mai, munkanapok köré szerveződő társadalmunkban gyakran lekicsinylik ennek a kényes szakasznak a jelentőségét. Nagyon fontos, hogy lassan térjünk vissza a napi tevékenységekhez. A szakasz kezdetére „megérkezett” az anyatej, akárcsak a „baby blues”, a szülésre és az anyává válásra adott természetes reakció, amelyet a friss anyák 50-80%-a megtapasztal.

Gyermekágyas szokások a világból

Indiában az ájurvédikus hagyomány arra ösztönzi a friss anyákat, hogy a gyermekágy első három hetében otthon élvezzék a kényeztetést. Az anya különleges állapotát tisztelet övezi. Ez a pihenőidőszak segít a csecsemő és az anya kapcsolatának megerősítésében. Az ágyhoz kötöttség becses időszakában a szoptatás rendje is kialakul. A legfontosabb, hogy az anya és a kisbaba finom idegrendszere pihenjen és védelemben részesüljön. Csak néhány vendéget fogadnak. Az anyát és a kisbabát védik a széltől és az időjárás viszontagságaitól, ezzel csökkentve a megbetegedés esélyét is. Az anyának külön főznek.

Balin a gyermek születése után közvetlenül a méhlepény (amit ari-ari-nak, kistestvérnek neveznek) köré szerveződő rituálét tartanak. A férfiak megmossák, és áldozati ajándékokkal együtt eltemetik a méhlepényt, ezáltal hálát adva az új életért, és szentéllyé avatva a friss anya otthonát. Mindennap napkeltekor és napnyugtakor az egyik idősebb férfi körülfutja a család lakóhelyét a karjában égő pálmalevelekkel, miközben egy másik nagy, kongó bambuszon dobol. Ez elijeszti a démonokat, miközben védelmezi az anyát és a kisbabát. A bali nő nem lép a konyhájába és nem mos hajat, amíg a baba köldökcsonkja le nem száradt és le nem esett; ez biztosítja, hogy pihenjen. A gyermekágy tizenkettedik napján a család idősebb nőtagjai látóhoz vagy látóasszonyhoz mennek az anyáért és a gyerekért ajánlott áldozatokkal. A Lontarokat olvassák, Bali ősi szent könyveit, hogy kiderítsék, mi vezérli majd a gyermeket az életében. Az élete első 105 napjában a gyermek sohasem érinti a földet. Folyton kézben van, egyik szerető hozzátartozó karjából a másikba kerül angyalként lebegve, egészen a Nyabmutanig, amikor először érinti a Földanyát, és hivatalosan is bekerül földi családjába.

Az indonéziai nők zöme nem hagyja el a család lakhelyét (ez hagyományosan a kiterjedt nagycsalád házaiból álló lakóegység, amely ápolt kertek között terül el) vagy tér vissza szokott teendőihez, amíg a csecsemő negyvenkét napos nem lesz. A kisbaba csak a negyvenkettedik napon kap nevet, amikor az egész falu részt vesz a szép ünnepségben, és mindenkit megvendégelnek.

Némely amerikai orvos azt tanácsolja betegeinek, hogy „mindentől” őrizkedjenek a gyermekágy első 6 hetében. Ez talán a Talmudból ered, ami kijelenti: „Az asszony, aki éppen megszülte gyermekét, ne feküdjön össze a férjével negyven napig.” Ez a zsidó gyakorlat a bolygónk sok hagyományos kultúrájában elterjedt. A Fülöp-szigetek északi hegyeiben élő keresztény-animista igorotoknál is 6 hét a gyermekágy. Úgy tudom, hogy a muszlimok is negyvenkét napos absztinenciát tartanak. A gyermekágy első három napján az indonéz muszlim apa nem alhat; feleségét és kisbabáját kell őriznie.

Hollandiában a szülések zöme otthon történik. A Kraamverpleegsternek (hivatásos szülésznőknek) nevezett nők kiváló otthoni gyermekágyas gondozást biztosítanak. Nyolc napig reggel 8-kor érkeznek és délután 5-kor távoznak. Ezek a védőangyalok gondoskodnak a mosásról, főzésről, vásárlásról, gyermekgondozásról, fogadják a vendégeket, és a gyermekágyas nő állapotát is ellenőrzik. Napi kapcsolatban állnak a bábával vagy orvossal, aki a szülést levezette, és folytonosan jelentenek az anya és a gyermek állapotáról. Biztosítják a csecsemőgondozást, megtanítják a gyermekkel kapcsolatos tudnivalókat, és támogatást nyújtanak a szoptatáshoz.

A gyermekágyi melankólia, vagyis a sírós hangulat és a kimerültség, pár órától akár néhány napig is tarthat. A szoptatásra, valamint önmagad és a kisbaba gondozására kell összpontosítanod. A tej és a mélabú egyidejű érkezése indítja arra a bábákat, hogy azt mondják: „a könnyek folyása indítja be a tejtermelést”, ami végeredményben némi pozitív fényt vet a gyermekágyi melankólia közös tapasztalatára. Amikor megjön a tejed, megérkezik az erőd is. Egyes nők úgy érzik, hogy az elsőszülöttük jöttét követően a tejük megérkezése jelezte a valódi erejük kezdetét. Kezdeményező, teremtő leszel. Davis szerint ilyenkor kezded újraértelmezni a magadról való gondoskodást, irányítani a családodat és megszervezni a kisbaba gondozását. Ezek kemény feladatok, így kellő pihenés, táplálkozás és feltöltődés nélkül ki fogsz merülni. Számos gyermekágyas probléma ebben az őrült tempójú szakaszban alakul ki. Depresszió, testi kimerültség, a túlterheléstől kialakuló méhvérzés, méhelőesés, mellgyulladás, tejcsatorna-elzáródás vagy más kórság uralkodhat el rajtad, ha nem lassítasz.

Jó, ha tudod, nagyon sok nő számol be arról, hogy a szülést követő ötödik nap különösen sírós. Ez a „hála napja”. A friss anya ráébred, milyen jelentős átmenetet jelentett a szülés megtapasztalása. Beszélnie kell – ha élőben nem is tud, legalább telefonon – a szülést segítő emberekkel. A bábája vállán kell sírnia és nevetnie. Nem egyszer szembesültem azzal, hogy a feleségek ilyenkor a férjüknek köszönik meg a gyermek csodáját. Gyakran a férj is hálateli könnyeket ejt az ötödik napon. Ne feledkezz meg róla, hogy egyikőtök sem aludt rendesen, és igencsak kényes állapotban vagy. Ha a szülés különösen nagy kihívást vagy csalódást jelentett, akkor a könnyek segítenek a gyógyulás szakaszának megkezdésében.

„Birtokbavétel” a következő szakasz, ez rögtön a „hála napja” után a kezdetét veheti, és eltarthat egészen a tizedik napig. Ebben az időszakban az anya és a kisbaba kialakítják a szoptatás rutinját, és az anya mélabús hangulata is elmúlik. Ilyenkor már kísértést érzel, hogy felpattanj, és betegyél egy mosást. Állítsd le magad. Maradj meg a szülésed teremtette gyönyörű fénybuborék középpontjában. Az ágy és a hintaszék a te birodalmad, és ez maradjon is így, ameddig lehetséges. Még a túl sok vendég is okozhat problémát. Sok újdonsült anya észleli, hogy enyhén belázasodott, fájdalmat és forróságot érez a mellében, miután túl sok figyelmet fordított a külvilág felé. Ne feledd, hogy még ha csodálatosan is érzed magad, még csak most kezdődött a gyermekágyas időszakod, és be kell tartanod a fekvéssel töltött időt.

A tizenegyedik naptól a hatodik hétig a friss anya az „átvétel” szakaszában van, amely során kimerült, és önmagával szemben kritikus lehet, azon tűnődve: Jó anya vagyok? Miért nem tért vissza minden száz százalékban a normál állapotba? Miért nem tudok többet végezni? Ilyenkor rendszerint az történik, hogy nem kapja meg a szükséges segítséget és érzelmi támogatást, mert a szülését övező izgalom elült, a barátok és a család magára hagyják a tennivalóival. Nyilvánvalóan az anyának végül „át kell vennie” az életét és az otthonát. Azonban a hagyományos kultúrákban ezt még hetekig nem várják el a gyermekágyas nőtől. Az „átvétel” apró, babaléptekben, simábbá teszi az átmenetet.

A szülés utáni szakaszban bármikor elkezdődhet a gyermekágyi depresszió, amelytől a friss anyák 3-20%-a szenved, és ami nagyon bénító lehet. A súlyos gyermekágyi pszichózis ritka, csupán ezerből egy újdonsült anya szenved tőle. A gyermekágyi pszichózis rendszerint a 3. nap és a szülést követő egy hónapon belül alakulhat ki. (Lásd az Érzések gyermekágy idején táblázatát [34. oldal], amely megmutatja, mi a különbség a melankólia, valamint a mérsékelt és súlyos depresszió között, illetve hogy melyikre mi a megfelelő kezelés. A 15. fejezet részletesen foglalkozik a gyermekágyi depresszióval.)

Valamikor a gyermekágy második és negyedik hónapja között a nők zöme „megtalálja a helyét”, és kevésbé érzi sérülékenynek magát. Ez egybeesik azzal, hogy az egyre inkább jelen lévő és a testét birtokba vevő kisbaba is megtalálja a helyét a világban. A magány és kimerültség még mindig gondot jelent a friss anya életében, különösen akkor, ha más gyerekei is vannak, és sokat kell tevékenykednie, hogy megfeleljen a család igényeinek. A kimerültség még inkább gonddá válik, ha 6-8 hét (a szokásos szülési szabadság) után visszatérsz a munkába. Ha lehetséges, a visszatérést próbáld meg minél tovább halasztani, hogy teljesen felépülj, és képes legyél örömet találni a kisbabádban.{2} Amikor visszatérsz a munkába, azzal a kihívással szembesülsz majd, hogy az anya és a dolgozó nő életét kell egyensúlyban tartanod (lásd a 15. fejezetben a Visszatérés a munkába című részt). A munkatársaid fel sem fogják, milyen sérülékeny vagy, és milyen kényes az állapotod, hacsak nem ők is egy rövid szülési szabadság után tértek vissza. Nem ritka, hogy a friss anya sírva fakad a kávészünetben. De ne légy kritikus magaddal, ha túlságosan elérzékenyülsz; rengeteg okod van rá. Kérj azoktól a barátaidtól támogatást és gyakorlati tanácsot, akik akkor tértek vissza a munkába, amikor még nagyon kicsi volt a gyerekük. Akármit is teszel ezekben a korai hetekben, gondoskodj róla, hogy eleget pihenj, és jól táplálkozz. Ha elhanyagolod magad, azzal szélsőséges kockázatnak teszed ki a tested és a lelkiállapotod.

Jegyzetek

[1] WHO–UNICEF–Világbank: „Az anyai halálozások csökkentése. A WHO/UNICEF/Világbank közös nyilatkozata”, WHO, Genf. Report 10 of the Council on Scientific Affairs, 1999, 1–99.

{1} Ez mára már egy meghaladott nézet. (A szerk.)

{2} A családtámogatási rendszer keretein belül alanyi jogon, havi rendszerességgel járó támogatás, gyes illeti meg a szülőt, gyermeke hároméves koráig. (A szerk.)