részlet

A fordítás alapjául szolgáló kiadás:
Jay Shetty: 8 Rules of Love. How to Find it, Keep it, and Let it Go
Simon & Schuster, New York, 2023

Copyright © Simon & Schuster, 2023
Hungarian translation © 2023 Bujdosó István
Magyar kiadás © 2023 Libri Könyvkiadó, Budapest

Borítóterv © Rodrigo Corral

ISBN 978 963 604 227 1

Felelős kiadó Gyuricza Eszter
Felelős szerkesztő Bárdos Zsuzsa
A szöveget gondozta Tóth Andrea

A borítót az eredeti tervek alapján Váraljai Viktória készítette
Műszaki szerkesztő Széplaki Gyöngyi

Elektronikus változat:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Készítette Ambrose Montanus

Édesanyámnak, aki megtanított a végtelen szeretetre.

Nővéremnek, aki megtanított a feltétel nélküli szeretetre.

Feleségemnek, aki megtanított a valódi szeretetre.

Tartalom

Bevezetés

1. rész – Egyedüllét: tanuld meg szeretni önmagad

1. szabály: Fogadd el az egyedüllétet!

2. szabály: Ne hagyd figyelmen kívül a karmádat

Írj szerelmes levelet magadnak

Egyedüllét-meditáció

2. rész – Összeférhetőség: Hogyan szeressünk másokat?

3. szabály: Határozd meg a szerelmet, még mielőtt kigondolod, érzed vagy kimondod

4. szabály: A párod a gurud

5. szabály: Első a hivatásod

Írj szerelmes levelet a párodnak

Összeférhetőség-meditáció

3. rész – Gyógyulás: hogyan szeressünk a nehéz időszakokban?

6. szabály: Együtt nyerünk, együtt veszítünk

7. szabály: A szakításba nem kell beleszakadnod

Írj magadnak szerelmes levelet, ami segít a gyógyulásban

Gyógyulás szeretettel – meditáció

4. rész – Kapcsolódás: hogyan szeressünk mindenkit

8. szabály: Szeress újra meg újra

Írj szerelmes levelet a világnak

Kapcsolódásmeditáció

Köszönetnyilvánítás

A szerző megjegyzése

Hogyan tovább?

Jegyzetek

Bevezetés

– Kedvelni valakit, vagy szeretni valakit: mi a különbség?1 – kérdi egy tanítvány.

– Ha egy virágot csak kedvelsz – feleli a mester –, leszakítod. De ha szereted, mindennap meglocsolod.

Ez a gyakran idézett tanmese remekül példázza, hogy mit is gondolok én a szeretetről. Vonz minket a szépség – vágyunk rá –, és magunknak akarjuk. Ez az a virág, amit leszakítunk, és élvezzük a szépségét. De a kéjvágy, akárcsak a leszakított virág, idővel elhervad, és a szemétre dobjuk. Amikor a vonzalom szeretetté fejlődik, ott már több odafigyelésre van szükség. Ha életben akarunk tartani egy virágot, nem szakítjuk le, és tesszük vázába a saját örömünkre. Gondoskodunk róla, hogy kapjon elegendő napfényt, tápanyagokban gazdag földet adunk neki, és éltető vizet. Csak ha kellően hosszú időn át tudunk gondoskodni egy virágról, ha folyamatosan mindent megteszünk azért, hogy életben tartsuk, csak akkor tudjuk a maga teljességében megtapasztalni a szépségét – a frissességét, a színét, az illatát, az igazi lényegét. Akkor vesszük csak észre minden egyes szirom finom részleteit. Elgyönyörködünk benne, ahogy változik az évszakok múlásával. Örömmel és megnyugvással látjuk, amikor új bimbók jelennek meg, és izgatottan várjuk, mikor nyílnak ki.

A szeretettel is úgy vagyunk, mint a virággal. Vonz bennünket – először a szépsége ragad meg, és a bája –, de életben tartani csak folyamatos törődéssel és odafigyeléssel tudjuk. A szeretet nem megy magától. Mindennap tenni kell érte. Ez a könyv segít kialakítani egy szokást: a szeretet szokását. Egy olyan gondolkodásmódot és olyan gyakorlati teendőket mutatok be, amelyek segítenek majd, hogy úgy tudjunk szeretni, hogy a szeretetünk nap mint nap jutalomként hulljon vissza ránk.

Gyakran hallom, hogy az emberi élet legfőbb célja szeretni és szeretve lenni. Hiszünk a szeretetben – természetünknél fogva imádjuk a szerelmes történeteket, vágyunk rá, hogy legyen valakink, és reméljük, hogy igenis lehetséges az igaz szerelem. De sokan megtapasztaltuk már azt is, hogy milyen érzés leszakított virágnak lenni, és hiába tettek vízbe bennünket, elhervadtunk, és elvesztettük a szépségünket. Talán te is éreztél már ilyet, vagy az is lehet, hogy te magad is szakítottál már le néhány virágot. Vagy eddig nem találtad meg a szerelmet, és még mindig keresed. Ezek a csalódások különbözőképpen jelentkezhetnek az életünkben: azt hitted, szerelmes vagy, de kiderült, hogy mégsem. Azt hitted, szerelem, amit érzel, de kiderült, hogy testi vágy volt csupán. Biztos voltál benne, hogy ez most már tényleg a szerelem, de aztán lehullt a lepel: hazugság volt az egész. Azt hitted, a szerelem örökké tart majd, mégis elmúlt. Talán te magad félsz az elköteleződéstől, de az is lehet, hogy mindig olyanokat választasz, akik félnek, vagy túl magasra teszed a lécet, és nem adsz esélyt senkinek. Lehet, hogy még mindig az előző párod jár a fejedben, és persze az is lehet, hogy csak peched volt. Bárhogy is legyen, nem akarsz többé bedőlni a hamis ígéreteknek, eleged volt az olyan partnerekből, akik nem elégítik ki az elvárásaidat, unod már, hogy folyton te vagy a vesztes, hogy az egész totál reménytelen, és állandóan összetörik a szíved? Én azt akarom, hogy megtapasztald azt a szeretetet, amelyről mindig is remélted, hogy valóban létezik.

•••

A szerelmet mindannyian ismerjük, jóllehet meglehetősen összetett érzés. A különböző kultúrákban és korokban rengeteget írtak már róla. A Harvard Human Flourishing programjában dolgozó pszichológus, Tim Lomas ötven nyelvet vett górcső alá, és a nyelvi elemzések alapján a szeretetnek tizennégy különböző fajtáját sikerült azonosítania.2 Az ókori görögök hét alaptípusról beszéltek. Erósz: nemi vágy, vagy szenvedélyes szerelem, Philia, azaz barátság, Storge, a családi szeretet, Agapé, az egyetemes szeretet. Ludus, alkalmi, elköteleződés nélküli szeretet, Pragma, a kötelességen vagy egyéb érdekeltségen alapuló szeretet, valamint Philautia, vagyis önszeretet.3 Egy, a több ezer éves kínai irodalmat elemző kutatás szintén rengeteg formáját azonosítja a szeretetnek a szenvedélyes, megszállott rajongástól az alkalmai szerelmen át a ragaszkodó, hűséges szeretetig.4 A tamil nyelvben több mint ötven kifejezés létezik a szeretet különböző fajtáira.5 Például külön szavuk van a kegyelmes szeretetre, a beteljesülést hozó kapcsolatban működő szeretetre, és az olyan szerelemre, amelytől az ember lelke szinte elolvad. A japán nyelvben a koi no jokan kifejezés azt az érzést írja le, amikor találkozol valakivel, és úgy érzed, neked az a sorsod, hogy szerelmes legyél az illetőbe,6 a kokohaku pedig a hűséges, elkötelezett szeretet kifejezése.7 Indiában a boro nyelvben az onsra azt jelenti, tisztában vagy vele, hogy a kapcsolat szép lassan a végéhez közeledik.8

A mi kultúránkban is rengeteg formáját ismerjük a szeretetnek. Elég, ha megnézzük a toplistás szerelmes számokat, megtudhatjuk belőlük, hogy a szerelem csak egy „megkopott érzelem” (Tina Turner), egy „hullámvasút” (Ohio Players), olyan, mint a „másnaposság” (Diana Ross), egy „őrült kis bigyó” (Queen). Beyoncé „totál őrülten bámul” tőle, Leona Lewis pedig „állandóan vérzik” a szerelemtől.9 A filmek is idealizálják a szerelmet, de azt, ami a happy end után következik, vagyis amikor „boldogan éltek, amíg meg nem haltak”, már általában nem mutatják meg. A szerelmet rengeteg perspektívából ábrázolták már különböző művészek és filozófusok, és számtalan tanmesét is ismerünk. Ezzel a könyvvel én abban szeretnék segíteni, hogy te magad is megalkothasd a saját definíciódat a szerelemről, és olyan képességekre tegyél szert, amelyekkel nap mint nap gyakorolhatod és élvezheted a szeretetet.

•••

Huszonegy éves koromban otthagytam a főiskolát, és egy ashramba vonultam, egy kis faluban, nem messze Mumbaitól. Három évet töltöttem ott hindu szerzetesként. Meditáltam, az ősi szent szövegeket tanulmányoztam, s közben önkéntes munkát végeztem a szerzetestársaimmal.

A legősibb hindu szövegek, amelyeket ott olvastunk, a Védák. Ezeket szanszkrit nyelven írták, pálmalevelekre, több mint ötezer évvel ezelőtt. A pálmalevelek jó része már nem létezik, de a gondolatok fennmaradtak. Némelyik az interneten is megtalálható. Mindig is lenyűgözött, hogy ezek a szövegek a mai modern világunkban is léteznek, és a modern embert is meg tudják szólítani. Immár tizenhat éve tanulmányozom a Védákat, és abban a három évben, amikor szerzetesként éltem, napi rendszerességgel foglalkoztam velük. Amikor pedig rádöbbentem, hogy ezek valójában hasznos gyakorlati tanácsok, és a mindennapokban is alkalmazható bölcsességek, podcastok, könyvek és videók segítségével széles körben kezdtem terjeszteni, szerte a világon, az üzenetüket és a bennük rejlő bölcsességet. Manapság a munkám nagy része abból áll, hogy egyéneknek és pároknak tartok tanácsadást, illetve másokat arra tanítok, hogyan tehetik ők is ugyanezt. Több mint kétezer coachot képeztem ki, akik mind az általam összeállított tananyagot követik, amely a Védákban fennmaradt alapelvekre épül.

E könyv alapját is a Védákban olvasható bölcsességek adják. Azért fordultam a Védákhoz, mert ezek az ősi írások úgy beszélnek a szeretetről, ahogy azt még sehol máshol nem hallottam. Egyszerűen és érthetően – mintha csak egy nagyon régi szemüveget tennénk fel, amelynek a segítségével új megvilágításba kerül minden. A Védákból megtanultam, hogy a szeretetnek szakaszai vannak, hogy a szeretet folyamat, és hogy mindannyian szeretni akarunk, és azt akarjuk, hogy minket is szeressenek. Nap mint nap egyénekkel és párokkal is dolgozom, segítek nekik elmélyülni a szeretetben, illetve amikor egy kapcsolat véget ér, segítek az elengedésben. Az ülések során megbizonyosodhattam róla, hogy ezek az elvek és gondolatok kiállják a való élet próbáját. A videóim és a podcastjaim alatt olvasható kommentekből ugyanis folyton ugyanazok a minták rajzolódnak ki: az emberek ugyanazokkal a problémákkal küszködnek a kapcsolataikban, és rengeteg megerősítést is kaptam, amiből egyértelműen az derült ki számomra, hogy a védikus tanokkal valóban sikerült segítenem az ügyfeleimnek. Ezt a könyvet úgy írtam meg, hogy bárki számára érthető legyen, és az olvasó nyugodtan átbeszélhesse az itt olvasottakat a barátaival, rokonaival, szeretteivel. Mindazt, ami itt olvasható, a Védákból merítettem, valamint abból, amit a munkám és a saját utam során elsajátítottam, és természetesen abból, amit annak idején hindu szerzetesként megtanultam. Imádom, amikor a modern tudomány és az ősi bölcsességek egymásra találnak. Az itt közölt gondolatokat mindkettő megerősíti, jóllehet a védikus tanokat olyasformán használjuk, mint ezelőtt még soha senki, hiszen a spirituális fogalmakat világi kapcsolatainkra alkalmazzuk.

Szeretet a gyakorlatban

Furcsamód soha senki nem ül le az emberrel, hogy megtanítsa, hogyan kell szeretni. A szeretet mindenütt jelen van, de ettől még egyáltalán nem könnyű elsajátítani a csínját-bínját, megtanulni barátoktól és családtagoktól, akik maguk is csak próbálgatják az első szárnycsapásokat. Van, aki keresi a szerelmet. Van, aki totál beleszédül, és a szívét elönti a remény. Mások csak kerülgetik egymást, vagy épp megvezetik a másikat. Vannak, akik együtt vannak ugyan, de nincs köztük szerelem. Megint mások azért szakítanak, mert képtelenek működtetni a kapcsolatukat. És vannak, akik boldogok a kapcsolatukban. Tanácsot adni mindenki tud: Az élethez nem is kell más, csak szeretet. Amikor találkozol az igazival, egyből tudni fogod, hogy ő az. Meg tudod változtatni. A kapcsolat legyen spontán. Az ellentétek vonzzák egymást. Csak azt nehéz eldönteni, hogy akkor most melyik tanácsot is fogadjuk meg. Illetve hol kezdjük ezt az egészet. Azt ugyebár nem várhatjuk, hogy egyből összejöjjön a dolog, ha se azt nem tanultuk meg soha, hogyan kell szeretetet adni, sem pedig azt, hogyan kell elfogadni. És egyáltalán, hogy kezeljük a másvalaki iránti érzéseinket. Hogyan értsünk meg másokat. Hogyan építsünk fel és tartsunk fenn egy olyan kapcsolatot, amely mindkét fél számára lehetőséget ad a kiteljesedésre.

A szerelemmel kapcsolatos tanácsok nagy része arra összpontosít, hogyan találjuk meg az Igazit. Valamiért azt hisszük, létezik egy számunkra tökéletes valaki, a lelki társunk, a nagy Ő. A randialkalmazások is tovább erősítik ezt a hiedelmünket. És valóban csodálatos, amikor megtörténik, csak ugye hát nem történik meg mindenkivel, és még ha meg is történik, akkor sem marad mindig minden olyan tökéletes. Ez a könyv nem arról szól, hogy hogyan találj rá az Igazira, a neked tökéletes társra, a többit meg bízd a jó szerencsére! Én abban szeretnék segíteni, hogy tudatosan építsd fel a szeretetet ahelyett, hogy csak vágyakoznál rá, hogy csak akarnád, és arra várnál, hogy egyszer csak a maga tökélyében betoppanjon az életedbe. Szeretnék abban is segíteni, hogyan küzdj meg a nehézségekkel, és azokkal a tökéletlenségekkel, amelyekkel mindenki szembetalálkozik a szeretet felé vezető hosszú úton. Azt akarom, hogy olyan szeretet szülessen benned, amely minden egyes nap erősödik, fejlődik, növekszik, mert soha nem lesz teljes, soha nem lesz befejezett. Nem tudhatjuk, hol és mikor találjuk meg a szerelmet, de felkészülhetünk rá, és amikor megtaláljuk, a gyakorlatban is alkalmazhatjuk mindazt, amit addig megtanultunk.

A Védák az élet négy szakaszát különböztetik meg,10 ezeket úgy is felfoghatjuk, mint az osztályokat az iskolában, ahol megtanuljuk a szeretet szabályait, hogy felismerhessük, és a lehető legtöbbet hozzuk ki belőle, amikor szembetalálkozunk vele az életünk során. A szeretetet nem valamilyen örök érvényű fogalomként mutatják be, hanem bizonyos lépések, bizonyos szakaszok és tapasztalások sorozataként, amelyek egy jól meghatározott ösvényen haladnak. Ha sikerült megtanulni a leckét az egyik szinten, jöhet a következő. Ha nem megy a dolog, vagy ha azelőtt kilépünk a játékból, hogy teljesítettük volna a szintet, akkor megint ugyanaz a lecke fog szembejönni, mert az van soron. Az élet iskolájában gyakran megesik, hogy osztályt kell ismételnünk. A négy osztály pedig a következő: Brahmacsarja ásrama, Grhasztha ásrama, Vánaprasztha ásrama és Szannjásza ásrama.

Ha megnézzük az ásrama szó jelentését a szótárban, azt találjuk, hogy remetelak.11 Az eredeti szanszkrit szavak jelentése sokszor torzul a modern nyelvekben, de a gyakorlatban mélyebb jelentést hordoznak. Az én értelmezésemben az ásrama inkább egyfajta iskola, ahol az ember tanul, fejlődik és támogatást kap. Az önfejlesztésnek egyfajta szentélye, valami olyasmi, mint amilyen az az ásrama is volt, ahol én töltöttem a szerzeteséveimet. Márpedig nekünk az életünk minden egyes szakaszában tanulnunk kell.

Gondolj úgy az életre, mint egy nagy iskolára: egymás után járjuk ki az egyes osztályokat, az ásramákat, ezekben pedig különböző leckéket tanulunk meg.

És minden ásrama elvégzésével a szeretetnek egy újabb szintjére jutunk el.

Első ásrama: FELKÉSZÜLÉS A SZERETETRE

Az első ásrama, a Brahmacsarja, itt készülünk fel a szeretetre. Egy autó sofőrülésébe sem ülünk bele csak úgy. Előtte elvégzünk egy tanfolyamot, és gyakoroljuk a legfontosabb készségeket a rutinpályán, vagy valamilyen biztonságos helyen. Amikor új munkahelyre megyünk, először általában valamilyen tréningen veszünk részt, esetleg valamilyen számítógépes programot kell megtanulnunk, mielőtt munkába állnánk, elbeszélgetünk a leendő kollégákkal, hogy nagyjából mire számítsunk, illetve tisztázzuk, hogy milyen készségek terén van szükségünk további fejlesztésre. A szeretetre pedig úgy készülünk fel, hogy megtanuljuk önmagunkat szeretni az egyedüllétben. Amikor egyedül vagyunk, megtanuljuk megérteni önmagunkat, megtanuljuk kezelni a fájdalmainkat, megtanulunk gondoskodni önmagunkról, törődni önmagunkkal. Olyan készségeket sajátítunk el, mint az együttérzés, az empátia és a türelem (1. szabály). Így készülünk fel arra, hogy megosszuk a szeretetet, mert ezekre a készségekre szükségünk lesz akkor is, amikor majd valaki mást szeretünk. Ilyenkor górcső alá vesszük a múltbéli kapcsolatainkat is, hogy ne kövessük el újra ugyanazokat a hibákat a következő kapcsolatainkban (2. szabály).

Második ásrama: SZERETET A GYAKORLATBAN

A második ásrama a Grhasztha, ahol is kiterjesztjük a bennünk élő szeretetet másokra, miközben továbbra is szeretjük önmagunkat. Ebben a szakaszban három fejezet magyarázza el, hogyan érthetjük meg és tarthatjuk tiszteletben egy másik ember elméjét, értékrendjét és kívánságait, illetve miként működhetünk együtt vele.

Hajlamosak vagyunk túlzottan leegyszerűsíteni a szeretetet és a szerelmet, mondván, az egész csak kémia és kompatibilitás kérdése. Tény, hogy a romantika és a vonzalom az első kapcsolódási pontok, de az én definícióm szerint a legmélyebb szeretet az, amikor valakinek a személyiségét szereted, tiszteled az értékeit, és egy hosszú távú, elkötelezett kapcsolatban segíted, hogy elérje a céljait. Lehet, hogy a barátaid iránt valami ilyesmit érzel, sőt remélem, hogy így van, de én most arról beszélek, hogy mindezt úgy teszed, hogy együtt élsz valakivel, nap mint nap találkozol vele, és osztozol a legboldogabb pillanataiban, a legnagyobb kudarcaiban, és ott vagy vele a hétköznapi élete minden prózai problémájában.

A Grhaszthában azt fogjuk megtanulni, honnan tudhatod, hogy szerelmes vagy (3. szabály), hogyan tudsz együtt tanulni és fejlődni a társaddal (4. szabály) és hogyan határozd meg a prioritásokat, illetve hogyan oszd be a saját idődet és teredet a párkapcsolatodban (5. szabály).

Harmadik ásrama: A SZERETET MEGÓVÁSA

A Vánaprasztha, vagyis a harmadik ásrama egy gyógyító hely, ahova elvonulhatunk, amikor békére vágyunk. Általában akkor kerülünk ide, ha szakítottunk, vagy ha elveszítettük egy szerettünket, illetve ha a családi életünk nem követeli meg olyan magas szinten a figyelmünket. Miután a Grhaszthában megtanultuk, hogyan szerethetünk másokat, és hogyan adhatunk nekik minél többet, ez inkább egyfajta közjáték, amikor magán a tapasztaláson gondolkodunk el, hogy hogyan is szeretjük a másikat, feltárjuk, mik azok az esetleges blokkok a lelkünkben, amelyek akadályozzák, hogy szeressünk. Itt dolgozunk a megbocsátáson és a gyógyuláson. A Vánapraszthában megtanuljuk úgy feloldani a konfliktusokat, hogy közben megóvjuk a szeretetünket (6. szabály). Azzal, hogy megtanuljuk, hogyan kell szakítani, illetve hogyan kell kezelni, ha velünk szakítanak, magunkat is óvjuk, és azon képességünket, hogy továbbra is tudjunk szeretni (7. szabály).

Negyedik ásrama: A SZERETET TÖKÉLETESÍTÉSE

A negyedik ásrama a Szannjásza, a szeretet csúcsa – amikor kiterjesztjük a bennünk élő szeretetet mindenkire, és életünk minden egyes pillanatára. Ebben a szakaszban a szeretetünk határtalanná válik. Ekkor ismerjük fel, hogy bármikor és bárkivel megtapasztalhatjuk a szeretet teljességét. Itt tanuljuk meg, hogy lehet újra és újra szeretni (8. szabály). Erre a tökéletességre törekszünk, de soha nem érjük el.

•••

A legtöbben úgy megyünk végig ezen a négy ásramán, hogy nem tanuljuk meg a leckéket. Az első ásramában egyszerűen nem vagyunk hajlandóak egyedül lenni, ezért kimarad az életünkből az a fejlődés, amit az egyedüllét kínál. A másodikban elkerüljük azokat a kihívásokat, amelyek minden kapcsolat velejárói. A harmadikban nem vállalunk felelősséget a saját gyógyulásunkért. A negyedikben pedig a lecke – mindenkit szeretni – olyasmi, amit nem is tudunk komolyan venni, hiszen elképzelni sem tudjuk, hogy ez egyáltalán lehetséges.

E könyv a négy ásrama sorrendjét követi, és ez a sorrend lényegében a kapcsolatok életútját járja be – felkészülés a szeretetre, a szeretet gyakorlása, a szeretet megóvása és a szeretet tökéletesítése. A négy ásramából vezettem le a nyolc szabályt, amelyeket meg kell tanulnunk, és az egyes tulajdonságokat, amelyeket ki kell fejlesztenünk magunkban, hogy továbbléphessünk a következő ásramába: két szabály a szeretetre való felkészüléshez, három szabály a szeretet gyakorlásához, két szabály a szeretet megóvásához, és egy szabály a tökéletes szeretet felé haladáshoz. Nyolc időtlen, egyetemes szabály. Ezek a szabályok egymásra épülnek. Ezért javaslom, hogy tartsd be a sorrendet, de természetesen ettől még hasznukat veheted, bármennyi idős vagy, és bármely fázisában jársz épp a kapcsolatodnak. Elismerem, némelyik szabály szembemegy az intuíciónkkal. Olyanokat mondok, hogy a szeretet az egyedülléttel kezdődik. Vagy, hogy a saját hivatásod legyen az első. A társad legyen a gurud. Ezek olyan új megközelítései a szeretetnek, amelyek segítségedre lehetnek abban, hogy nagyobb eséllyel találd meg a szerelmet, rámutatnak, hogy mit keress a másikban az első randevún, mi a teendő, ha valaki nem az „eseted”, hogyan beszélj magadról, mikor mondd ki, hogy „szeretlek”, mikor fogadj hűséget, hogyan kezeld a konfliktusokat, hogyan vezesd a háztartást, illetve mikor mondd ki, hogy vége.

A szabályok abban segítenek, hogy elsajátíts egy újfajta látásmódot a szeretettel kapcsolatban, akár egyedül élsz, akár párkapcsolatban, vagy ha éppen most szakítottál. Az egyedüllétet párkapcsolatban is gyakorolhatod. Mindig át lehet keretezni egy helyzetet, és mindig lehet másképp nézni egy konfliktusra, bármiről is legyen szó. A szabályok az élet minden területén segítségedre lehetnek.

De ez a könyv nem manipulációs technikák gyűjteménye. Nem találsz benne bizonyítottan működő csajozós dumákat. Nem fogom megmondani neked, hogyan legyél olyan, amilyennek a másik látni akar, vagy hogyan formáld át a másikat olyanná, amilyennek szerinted lennie kellene. Itt ugyanis a saját értékrended, a saját erkölcsi hajlamaid beazonosításáról lesz szó, így nem pazarolod az idődet olyan emberekre, akik nem valók hozzád. Az a lényeg ugyanis, hogy hogyan mutathatod meg a benned rejlő értékeket, nem pedig az, hogy hogyan add el magad. Megtanulhatod még, miképpen tudod elengedni a haragot, a kapzsiságot, az egót, a kételkedést önmagadban, és mindazt, ami megzavarja a szívedet, és ami miatt nem tudsz úgy szeretni, ahogy igazából szeretned kellene. Az utunk során mutatok majd bizonyos technikákat, amelyek átsegítenek a magányon, és megkönnyítik az elvárások elengedését, az intimitás növelését és a továbblépést akkor is, ha valaki összetörte a szíved.

•••

Amikor eldöntöttem, hogy megkérem Radhi kezét, kiterveltem minden idők legromantikusabb leánykérését. Kikértem egy barátom tanácsát a jegygyűrűkről, és végül egy klasszikus gyémántköves mellett döntöttem. Aztán 2014 tavaszán, egy csodálatos estén találkozóra hívtam a London Bridge közelében, és mondtam, hogy sétáljunk egy kicsit a Temze partján (akkoriban Londonban éltünk). Szóltam neki előre, hogy egy nagyon szép helyre viszem vacsorázni, úgyhogy gondoltam, így majd az alkalomhoz illően fog felöltözni. Ahogy sétáltunk, gyönyörű kilátás tárult a szemünk elé, és amikor a legjobb helyen jártunk, egyszer csak előugrott egy fickó, és a kezébe nyomott egy hatalmas virágcsokrot. Ahogy a virágokban gyönyörködött, a semmiből ott termett egy kis énekegyüttes, és a virágos fickóval együtt rázendítettek Bruno Mars dalára, „Légy a feleségem!”. Én pedig ekkor letérdeltem elé, és megkértem a kezét. Sírt a boldogságtól. Én is sírtam. Miután igent mondott, megjelentek az ételfutárok a vegán vacsorával, amit szépen el is helyeztek az asztalon, amit már korábban kikészítettem a Temze partjára. Azt hitte, hogy ezzel vége is az estének, de ahogy elindultunk hazafelé, és befordultunk az egyik sarkon, ott állt egy fehérlovas hintó. Beszálltunk, és végigkocsikáztunk a városon, megnéztük a legszebb helyeket. Mindenkinek boldogan kiabálta: „Menyasszony vagyok!”, a járókelők pedig tapsoltak és gratuláltak. Végül elmentünk a szüleihez, és elmondtuk nekik a nagy újságot.

De ekkor már piros pöttyök jelentek meg az arcán. Mire megérkeztünk a szülei házához, az egész arca csupa kiütés volt, úgyhogy a szülők nem azzal kezdték, hogy „Gratulálunk!”, hanem egy sokkal prózaibb kérdéssel: „Mi történt az arcoddal?” Ekkor derült ki, hogy Radhi allergiás a lovakra.

Azt hittem, sikerült összeraknom a tökéletes leánykérést, de idővel már inkább úgy éreztem, az egészet csak a Disney-filmekből, meg a YouTube-on népszerű leánykérő-videókból szedtem. Radhi szereti egyáltalán az ilyen énekegyütteseket? Talán, de az ilyen nagy cécóért biztosan nincs oda. Szeret ő egyáltalán a Temze partján sétálni, vagy kocsikázni Londonban? Nem igazán. Az meg aztán tuti, hogy nem úgy képzelte az ideális randevút, hogy körülötte lovak vannak, neki meg csupa kiütés az arca. És mint kiderült, nem is a gyémánt a kedvenc drágaköve. De mit is szeret? Az ételt. Igen. De azt meg pont sikerült úgy megszerveznem, hogy mire a futárok odaértek a folyóhoz, addigra a vegán vacsoránk teljesen kihűlt. Tehát pont azt a részt terveztem meg a legkevésbé, aminek ő a legjobban örült volna, így annak a kivitelezése sikerült a leggyengébbre. És igen, Radhi imádja a családját is, márpedig, ha ezt számításba vettem volna, akkor talán az énekesek helyett inkább őket rendeltem volna oda, hogy ők ugorjanak elő meglepetésként a bokorból. Azt biztosan imádta volna.

Persze, jól éreztük magunkat, és végül is jól sült el – hiszen igent mondott, és egy szóval sem panaszkodott –, de ami azt illeti, az én romantikus leánykérésem nem volt éppenséggel személyes. Világéletemben azt láttam, hogy a szerelmet nagyon romantikus gesztusokban kell kifejezni, ezért aztán úgy éreztem, hogy csakis így mutathatom ki, mit érzek iránta. Azok a kiütések pedig szelíden a tudtomra adták, hogy fogalmam sincs, mit művelek. Hogy inkább az előttem álló személyre kellene figyelnem, nem pedig azokra a tündérmesékbe illő képekre, amelyekkel folyamatosan bombáznak minket a filmek.

Egész életemben olyan történetek vettek körül, amelyek megmondták, hogy a szerelemnek hogyan kell kiteljesednie. Ezzel mindannyian így vagyunk. Ezért aztán a legtöbben tudattalanul – a szerelemben és minden másban is – a konvencionális utat választjuk. A heteroszexuális kapcsolatokban túlnyomórészt még mindig a férfi kéri meg a nő kezét. Ha megnézzük a „The Knot” házasságkötéssel kapcsolatos honlapot, a leánykérő-videók 97 százalékában azt látjuk, hogy a férfi teszi fel a kérdést.12 A menyasszonyok 80 százaléka gyémántköves gyűrűt kap.13 A Brides magazin felmérése szerint a menyasszonyi ruha az esetek több mint 80 százalékában fehér, és a nők 76 százaléka felveszi a férje nevét.14 A legelterjedtebb családmodell továbbra is a férfi-nő-gyerek.15 Az Egyesült Államokban csak minden ötödik családban él egy fedél alatt kettő vagy több felnőttgeneráció. Ez az arány az 1950-es évek óta szinte semmit nem változott. Az amerikaiak 72 százaléka él abban a városban, vagy annak vonzáskörzetében, ahol a gyermekkorát töltötte.16 És bár tény, hogy nőtt azoknak a száma, akik nyíltan bevallják, hogy szeretnének nem monogám kapcsolatban élni,17 az amerikaiaknak még mindig csak 4-5 százaléka jutott el a párjával hozott közös döntés alapján idáig.18

Annak a forgatókönyvnek, amely mentén én kimutattam a Radhi iránt érzett szerelmemet, semmi köze nem volt a mi kapcsolatunkhoz. A tündérmesék, a romantikus filmek, a szerelmes dalok és a mítoszok egy szót sem szólnak arról, hogyan kellene megélni a szerelmet a hétköznapokban. Ahhoz ugyanis azt kell megtanulni, hogy mit jelent a szerelem annak a konkrét két embernek, és el kell felejteni mindazt, amit korábban a fejünkbe vertek, hogy mit is kell gondolnunk erről az egészről. Ezért mondtam el az én elfuserált történetemet. Én sem tudok mindent, én sem jöttem rá még mindenre. Radhi annyi mindent tanított nekem a szerelemről, de még mindig sokat kell tanulnom. Ebben a könyvben olyan tanácsokat osztok meg veled, amelyekről tudom, hogy nagy hasznukat vettem volna a múltban, de a jövőben biztosan hasznukat is veszem. A szerelem nem arról szól, hogy meg tudod-e szervezni a tökéletes leánykérést, vagy hogy képes vagy-e megteremteni a tökéletes kapcsolatot. Sokkal inkább arról, hogyan lehetünk boldogok a tökéletlenségünkkel együtt. Márpedig az mindenkiben ott van, senki sem tökéletes. A párunk sem, ahogy maga az élet sem. Remélem, ez a könyv neked is segíteni fog.

1. rész
Egyedüllét: tanuld meg szeretni önmagad

•••

Az első ásramában, a Brahmacsarjában úgy készülünk fel a szeretetre és a szerelemre, hogy megtanulunk egyedül lenni, és tanulunk a múltbéli kapcsolatainkból, hogy a következő jobban működhessen. Amikor egyedül vagyunk, megtanuljuk önmagunkat szeretni, önmagunkat megérteni, a saját fájdalmunkat meggyógyítani, és megtanulunk törődni önmagunkkal. Megtapasztaljuk az atma premát, vagyis az önszeretetet.19

1. szabály Fogadd el az egyedüllétet!

Bár megmutathatnám neked, mikor magányosnak érzed magad,
vagy sötétségnek tűnik a világ, hogy mennyire lenyűgöző a létezésed fénye!

Hafiz

Abban talán egyetértünk, hogy senki nem akar magányos lenni. És valóban: rengetegen inkább megmaradnak egy boldogtalan kapcsolatban, mintsem hogy felvállalják a szingli életet. Ha beírod egy internetes keresőbe, hogy „Mikor fogom…”, az első találatok között rögtön ott lesz az egyik leggyakoribb befejezése ennek a kérdésnek: „…megtalálni az igazit”.

Ez a kérdés rávilágít a magánnyal kapcsolatos bizonytalanságunkra, félelmünkre, szorongásunkra, és pontosan ezek azok az érzések, amelyek megakadályoznak bennünket abban, hogy rátaláljunk a szerelemre. A Torontói Egyetem kutatói egy sor kutatást végeztek, amelyek eredményeképpen arra jutottak, hogy ha félünk attól, hogy egyedül maradunk, akkor nagyobb valószínűséggel megyünk bele kevésbé kielégítő kapcsolatokba. Konkrétan sokkal nagyobb valószínűséggel fogunk függeni a párunktól, és nem valószínű, hogy szakítunk vele, még akkor sem, ha a kapcsolat egyáltalán nem elégíti ki a szükségleteinket.20

Úgy tűnik tehát, hogy a magány ellen a legkézenfekvőbb gyógyír az, hogy az ember kapcsolatban él. Hiszen nem azért vagyunk magányosak, mert egyedül vagyunk? Csakhogy a magánytól való félelem hatással van a kapcsolatok terén a döntéshozó képességünkre is. Az egyik kliensem, Leo már közel egy éve járt Islával, amikor a lányt a munkája Philadelphiából Austinba szólította:

– Tedd azt, ami neked a legjobb – mondta neki a lány. – De azt szeretném egyértelműen jelezni, hogy nem igazán tudom, jelenleg merre tart a kapcsolatunk.

Leo eleinte nem volt biztos a dolgában, de aztán pár hónappal azután, hogy a lány elköltözött, utánament Austinba.

– A legtöbb barátom kapcsolatban élt. Én meg Isla nélkül szinglinek éreztem magam. Nem akartam magányos lenni, szóval úgy döntöttem, utánamegyek.

Tehát ahelyett, hogy végiggondolta volna az odaköltözés előnyeit és hátrányait – Milyen munkalehetőségei lesznek ott? Mit kell feladnia, ha elhagyja Philadelphiát? Kit ismer Austinban? Tetszeni fog ott neki egyáltalán? Ez a lépés vajon jót tesz a kapcsolatuknak? –, Leo szinte kizárólag a magányosság elkerülésére koncentrált.

Egy hónappal az odaköltözése után Isla szakított vele. Leo azért ment utána, mert nem akart magányos lenni, és az egészből az lett, hogy távmunkában dolgozott egy olyan városból, ahol nem ismert senkit, és sokkal magányosabb volt, mint valaha.

Azért akarunk belemenni egy kapcsolatba, illetve azért akarunk benne maradni, mert bizonytalanok vagyunk, és kétségbe vagyunk esve, vagy azért, mert a boldogságot és az örömöt reméljük tőle? A magánytól való félelem miatt fejvesztve rohanunk bele bármilyen kapcsolatba, és képesek vagyunk benne maradni a legrosszabb kapcsolatokban is. A magánytól való félelem arra vesz rá bennünket, hogy kevesebbel is megelégedjünk, mint amit megérdemlünk.

Ezért azt az időt, amit egyedülállóként töltünk, arra kell használnunk, hogy megértsük önmagunkat, a saját örömeinket és a saját értékeinket. Erre természetesen akkor is van lehetőség, ha épp kapcsolatban élsz, csak egy kis időt egyedül kell tölteni hozzá. Ha megtanuljuk szeretni önmagunkat, kifejlődik bennünk az együttérzés, az empátia és a türelem mások iránt. Utána ezeket már használhatjuk arra, hogy valaki mást szeressünk. Tehát az egyedüllét – nem a magány, hanem amikor egyedül, kényelmesen, és önbizalommal eltelve, a belső hangunkat követve, és a tapasztalatainkon elgondolkodva kezeljük a helyzeteket, és hozzuk meg a döntéseinket – az első lépés, amely során felkészülünk arra, hogy másokat szeretni tudjunk.

A magánytól való félelem

Nem csoda, hogy nem merünk egyedül lenni. Hiszen egész életünkben azt tanultuk, hogy félnünk kell az egyedülléttől. Ha egy gyerek egyedül játszott a játszótéren, azt mondták rá, hogy magának való. Ha valakinek a szülinapi zsúrjára nem jöttek el a menő osztálytársai, akkor ő úgy érezte, hogy nem népszerű. Ha arra is képtelenek vagyunk, hogy találjunk magunknak valakit, akivel összeházasodhatnánk, vesztesnek érezzük magunkat. A kamaszokról szóló filmekben gyakran visszatérő motívum, hogy milyen rémisztő gondolat számukra, ha egyedül kell ebédelniük. Emlékezetes az azóta szállóigévé vált Steven Glasberg-beszólás a Superbad – avagy miért ciki a szex? című filmből: „Faljam egyedül a desszertet, mint az a köcsög Steven Glasberg?”21 Belénk verték, hogy a középiskolai bálra nem mehetünk egyedül, az iskolai évkönyvünkbe rengeteg bejegyzést kell gyűjtenünk, és folyton egy csomó barátnak kell hemzsegnie körülöttünk. Mert aki egyedül van, az magányos. A magány pedig az öröm, a kiteljesedés és a szeretet ellentéte. Valahogy úgy képzeljük el, mintha egy lakatlan szigetre kerülnénk, elveszve, megzavarodva, tehetetlenül, mint Tom Hanks a Számkivetettben, aki csak egy Wilson nevű röplabdával tudott beszélgetni.22 Megtanultuk, hogy a magány a legborzalmasabb hely a világon, ahova senki nem látogat el szívesen, ott élni pedig aztán végképp nem akarhat senki.

Amikor három évig szerzetesként éltem, több időt töltöttem egyedül, mint amennyit az életem többi részében összesen. Noha az ásramban sok szerzetes volt, az időnk nagy részét csendben, egyedül töltöttük, és természetesen járni sem jártunk senkivel. Ez az érzelmi elszigetelődés arra nagyszerűen megfelelt, hogy olyan készségeket fejlesszek ki és tökéletesítsek magamban, amelyek egy kapcsolatban, a rengeteg öröm és kötelesség között szinte elérhetetlenek. Emlékszem, amikor először mentem el egy meditációs elvonulásra, teljesen ki voltam akadva, hogy nem vihetek magammal MP3-lejátszót! Nekem akkoriban a zene volt a mindenem, és el sem tudtam képzelni, mit fogok csinálni a szünetekben, ha nem hallgathatok zenét. De aztán kiderült, hogy szeretem a csendet. Rájöttem, hogy nincs szükségem semmire, ami elterelné a gondolataimat. Nem éreztem szükségét annak sem, hogy beszélgessek, flörtöljek, vagy bármilyen más elvárásnak megfeleljek. És nem volt szükségem sem zenére, sem semmilyen kütyüre, hogy lefoglaljam magam. Annyira átadtam magam a jelenlét élményének, mint még soha azelőtt.

Amíg valamelyik ásram leckéjét nem tanultad meg, az élet folyton visszatapsol: valahogy állandóan olyan helyzetek elé állít, ahol pótolhatod a tananyagot. A brahmacsarja legtöbb leckéjét pedig az egyedüllétben lehet megtanulni. Vizsgáljuk meg először, mennyi időt töltesz egyedül, és ez milyen érzéssel tölt el. Ez az első felmérés mindenképpen fontos, akár kapcsolatban élsz, akár nem, mert tisztáznunk kell, hogy az egyedül töltött időt arra használod-e, hogy megismerd, megértsd önmagadat, és felkészülj a szeretetre.

Próbáld ki:

EGYEDÜLLÉT-FELMÉRÉS

1. Egy héten át figyeld magad, hogy mennyi időt töltesz egyedül. Vagyis úgy, hogy nincs veled senki. Amikor a tévét bámulod, vagy a telefonodat simogatod, az nem számít. Csak az aktív egyedüllét, mint például, amikor olvasol, sétálsz, meditálsz, edzel vagy valamilyen céltudatos tevékenységet végzel, esetleg főzöl, elmész egy múzeumba, keresgélsz, építesz vagy alkotsz valamit. Nem, az alvásidőt sem számíthatod ide! A gyakorlatnak ebben a részében még semmin nem kell változtatnod. Egyelőre csak a szokásaidat próbáljuk felmérni.

Majd az egyedül töltött idők mellé írd fel, hogy pontosan mivel is foglalkoztál közben, illetve zavart-e, hogy amit csináltál, azt egyedül csináltad. Hiszen előfordulhat, hogy szeretsz egyedül mosogatni, de az is lehet, hogy főzés közben fájdalmasan érintett, hogy csak egy főre készítesz ebédet. Lehet, hogy aludni egyedül szeretsz a legjobban, de az is lehet, hogy akkor érzed magad leginkább magányosnak, amikor egyedül bújsz ágyba. Gondolkodj el rajta, miért volt kellemes, vagy éppenséggel kellemetlen az egyedüllét. Figyeld meg, melyek azok az egyedül töltött idők, amelyekben jól érzed magad. Ennek a gyakorlatnak az a lényege, hogy segítsen felmérni, pontosan miket is csinálsz, amikor egyedül vagy, és csak ezután fogjuk gyakorolni a tudatos egyedüllétet.

IDŐ

TEVÉKENYSÉG

KELLEMES/
KELLEMETLEN

MIÉRT?

2. Most, hogy felmérted az egyedül töltött időidet, minden héten fogj bele valami új dologba, amit egyedül csinálsz. Fontos, hogy te magad döntsd el, mi lesz az. Olyan tevékenységet válassz, amit csak nagyon ritkán, vagy eddig még soha nem csináltál egyedül.

Menj el egyedül moziba, egy előadásra vagy egy meccsre.

Menj el egyedül egy múzeumba.

Foglalj egy főre asztalt egy étteremben.

Menj el úgy az étterembe, hogy közben egyszer sem veszed kézbe a telefonod.

Menj egyedül túrázni.

Ünnepeld meg egyedül a születésnapodat.

Menj egyedül nyaralni.

Menj el egyedül egy buliba.

Menj el egyedül valamilyen önkéntes munkára.

Menj el egyedül egy tanfolyamra.

Próbáld ki ezt egy hónapig, minden héten. Az adott tevékenység közben pedig figyeld magadat, hogyan reagálsz az új helyzetre. Vedd észre azokat a tolakodó gondolatokat, amelyek megnehezítik számodra az egyedüllétet. Az alábbi kérdések segíthetnek:

Mennyi idő kell, hogy kellemesen érezzem magam?

Mennyiben lenne más ez a helyzet, ha valaki mással lennék itt?

Lehet, hogy ezt tényleg élvezetesebb egyedül csinálni?

Szeretném, ha valaki más is itt lenne velem?

Nehéz kitalálni, hogy mit kezdjek magammal?

Vajon erről a tevékenységről más lenne a véleményem, ha lenne itt valaki más is velem?

Szeretném inkább kézbe venni a telefonomat, bekapcsolni a tévét vagy meghallgatni egy podcastot?

Mi az, ami tetszik ebben a helyzetben?

Mi szól az egyedüllét mellett, és mi szól ellene?

Ha például kellemetlen egyedül elmenni vacsorázni, hogyan tudnád valamivel kellemesebbé tenni? Lehet, hogy ha lenne nálad egy könyv vagy valami munka, lefoglalhatnád magad, és úgy éreznéd, hogy legalább hasznosan töltöd az időt. De az is lehet, hogy egy egyedül elköltött vacsora már attól is kellemesebb lesz, ha az elején barátságosan elbeszélgetsz a pincérrel.

Ha egyedül mész moziba, és hiányzik, hogy utána megbeszéld a filmet valakivel, próbálj valamilyen új módot találni arra, hogy kifejezd magad. Írhatsz például egy blogot, egy online értékelést, vagy a naplódba valamit a filmről. Ugyanez a helyzet, ha beiratkozol egy tanfolyamra. Mit tanultál belőle? Mi tetszett? Mit csinálnál másképp? Mondd fel a telefonodra, hogy milyen érzés volt. Persze jó dolog a mozi után megbeszélni valakivel a filmet, vagy egy előadás után az elhangzottakat, de ha egyedül vagy, gyakorolhatod, hogy hogyan alakítsd ki a saját véleményedet anélkül, hogy valaki más ízlése befolyásolna.

Ha nem szoktál egyedül túrázni, először tűzz ki egy nevetségesen egyszerű célt, amit könnyen teljesíthetsz. Ez lehet fizikai természetű cél is, például, hogy mennyi idő alatt teljesíted az utat, vagy, hogy valamit haza kell vinned, ami megragadja a figyelmedet útközben. De lehet az is, hogy kell készítened egy képet arról, ami nagyon tetszett (a fotót pedig megtarthatod magadnak, vagy ki is posztolhatod valamelyik közösségi médiában).

Ennek az egyedüllétkontrollnak az a célja, hogy jobban érezd magad a saját bőrödben. Jobban tisztában leszel azzal, hogy te mit szeretsz anélkül, hogy valaki más prioritásaihoz vagy céljaihoz igazodnál. És megtanulsz beszélgetni önmagaddal.

A magány ellen legjobb az egyedüllét

Paul Tillich szerint „a magány szavunkra azért van szükség, hogy valamivel kifejezhessük azt a fájdalmat, amit akkor érzünk, amikor egyedül vagyunk. Az egyedüllét szó ugyanis a társtalanság örömét hordozza.”23

A magány és az egyedüllét közti különbség nem más, mint a szemüveg, amelyen keresztül az egyedül töltött időt magát, illetve azt szemléljük, hogy miképpen használjuk fel ezt az időt. Ha a magány szemüvegén keresztül nézzük, bizonytalanságot érzünk, és hajlamosak vagyunk rossz döntéseket hozni. Az egyedüllét szemüvegén át nézve viszont inkább a nyitottság és a kíváncsiság játssza a főszerepet. Ezért tehát az egyedüllét az az alap, amelyre a szeretetünket felépíthetjük.

Az egyedüllét nem a szeretet kudarca. Az egyedüllét a szeretet kezdete. Az alatt az idő alatt, amelyet társ nélkül töltünk, másképp mozgunk a világban, sokkal jobban figyelünk önmagunkra és a környezetünkre. Egy tanulmányhoz a kutatók több mint ötszáz múzeumlátogató kezére húztak egy különleges kesztyűt, amely rögzítette az általuk bejárt útvonalat, valamint az illető pulzusszámát és még néhány fiziológiai adatot. Az adatok kielemzése után arra jutottak, hogy amikor az emberek figyelmét nem az kötötte le, hogy másokkal beszélgessenek, akkor érzelmileg sokkal erősebben reagáltak a műalkotásokra. A kutatók a tanulmányukban úgy fogalmaztak, hogy „akik egyedül látogattak el a kiállításra, azoknak minden érzékszerve sokkal nyitottabb és befogadóbb volt”.24

A résztvevők a tárlat megtekintése előtt és után is kitöltöttek egy kérdőívet. Végső soron az ő nyilatkozatuk alapján is az volt megállapítható, hogy akik társasággal érkeztek, úgy érezték, a kiállítás kevésbé volt gondolatébresztő, illetve érzelmileg stimuláló, szemben azokkal, akik egyedül járták be a termeket. Természetesen nincs azzal semmi baj, ha az emberek beszélgetnek, és csak úgy elhaladnak a műalkotások előtt, de azért gondoljunk bele, hogy mekkora élményből maradtak ki az ilyen múzeumlátogatók. És most tegyük át ezt a gondolatot az életre úgy általában. Ha folyton emberekkel vesszük körül magunkat, akkor nem csak egy kiállítás finom részletei mellett megyünk el úgy, hogy észre sem vesszük őket. Hanem elszalasztjuk azt az esélyt is, hogy önmagunkról gondolkodjunk, és jobban megértsük saját magunkat.

Egy kutatás szerint, ha soha nem vagyunk egyedül, még tanulni is sokkal nehezebb. Csíkszentmihályi Mihály a Flow című könyvében így ír erről: „A tehetséges tizenévesekkel végzett kutatásaink azt mutatták, hogy sokan közülük nem azért nem fejlesztik a képességeiket, mert nem elég okosak hozzá, hanem mert nem tudják elviselni az egyedüllétet.”25 A kutatók úgy találták, hogy a fiatalok általában épp azért nem fejlesztik ki magukban a kreatív képességeket, például nem tanulnak meg hangszeren játszani, vagy elbeszéléseket írni, mert ezen készségeket leghatékonyabban úgy lehet fejleszteni, ha az ember egyedül van. És ez nem csak kamaszkorban igaz: ha mindenáron el akarjuk kerülni az egyedüllétet, felnőttkorban is meggyűlik a bajunk a képességeink fejlesztésével.26

Jegyzetek

1 Terence M. Dorn, Quotes: The Famous and Not So Famous (Conneaut Lake, PA: Page Publishing Inc., 2021).

2 Tim Lomas, „How I Discovered There Are (at Least) 14 Different Kinds of Love by Analysing the World’s Languages”, The Conversation, 2018. február 13., https://theconversation.com/how-i-discovered-re-leas-14-different-kinds-of-love-by-analysing-the-worlds-languages-91509

3 Neel Burton, „These are the 7 Types of Love”, Psychology Today, 2016. június 15., https://www.psychologytoday.com/au/blog/hide-and-seek/201606/these-are-the-7-types-love

4 „Love: Love Across Cultures”, Marriage and Family Encyclopedia, letöltve: 2022. május 9., https://family.jrank.org/pages/1086/Love-Love-Across-Cultures.html

5 Chrystal Hooi, „Languages of Love: Expressing Love in Different Cultures”, Jala blog, 2020. február 10. https://jala.net/blog/story/30/languages-of-love-expressing-love-in-different-cultures

6 Hooi, „Languages of Love”.

7 Marian Joyce Gavino, „The ‘Pure’ Intentions of Kokuhaku”, Pop Japan, 2018. február 13., https://pop-japan.com/culture/the-pure-intentions-of-kokuhaku/

8 Hooi, „Languages of Love”.

9 Fred Bronson, „Top 50 Love Songs of All Time”, Billboard, 2022. február 9., https://www.billboard.com/lists/top-50-love-songs-of-all-time/this-guys-inlove-with-you-herb-alpert-hot-100-peak-no-1-for-four-weeks-1968/

10 Radhakrishnan, „The Hindu Dharma”, International Journal of Ethics 33, no. 1 (1922. október): 8–21, https://doi.org/10.1086/intejethi.33.1.2377174

11 „Ashram” Yogapedia, 2018. február 11., https://www.yogapedia.com/definition/4960/ashram

12 Ashley Fetters, „‘He Said Yes!’ Despite Changing Norms, It’s Still Exceedingly Rare for Women to Propose in Heterosexual Couples”, Atlantic, 2019. július 20., https://www.theatlantic.com/family/archive/2019/07/women-proposing-to-men/594214/

13 Alexandra Macon, „7 Ways Engagement-Ring Buying is Changing”, Vogue, 2019. április 12., https://www.vogue.com/article/how-engagement-ring-buying-is-changing

14 „This Is What American Weddings Look Like Today”, Brides, August 15, 2021, https://www.brides.com/gallery/american-wedding-study

15 D’vera Cohn and Jeffrey S. Passel, „A Record 64 Million Americans Live in Multigenerational Households”, Pew Research Center, 2018. április 5., https:// www.pewresearch.org/fact-tank/2018/04/05/a-record-64-million-americans-live-in-multigenerational-households/

16 „What Percentage of Americans Currently Live in the Town or City Where They Grew Up?”, PR Newswire, 2019. november 5., https://www.prnewswire.com/news-releases/what-percentage-of-americans-currently-live-in-thetown-or-city-where-they-grew-up-300952249.html

17 Jamie Ballard, „A Quarter of Americans Are Interested in Having an Open Relationship”, YouGovAmerica, 2021. április 26., https://today.yougov.com/topics/lifestyle/articles-reports/2021/04/26/open-relationships-gender-sexuality-poll

18 Jason Silverstein and Jessica Kegu, „‘Things Are Opening Up’: Non-Monogamy Is More Common Than You’d Think”, CBS News, 2019. október 27., https://www.cbsnews.com/news/polyamory-relationships-how-common-is-non-monogamy-cbsn-originals/

19 Richard Schiffman, „Ancient India’s 5 Words for Love (And Why Knowing Them Can Heighten Your Happiness)”, YES!, 2014. augusztus 14., https://www.yesmagazine.org/health-happiness/2014/08/14/ancient-india-s-five-words-for-love

20 Stephanie S. Spielmann, Geoff MacDonald, Jessica A. Maxwell, Samantha Joel, Diana Peragine, Amy Muise és Emily A. Impett, „Settling for Less Out of Fear of Being Single”, Journal of Personality and Social Psychology 105, no. 6 (2013. december): 1049–1073, https://doi: 10.1037/a0034628

21 Superbad – avagy miért ciki a szex?, rendezte: Greg Mottola, Columbia Pictures/Apatow Productions, 2007.

22 Számkivetett, rendezte: Robert Zemeckis, Twentieth Century Fox/DreamWorks Pictures/ImageMovers, 2000.

23 Paul Tillich, The Eternal Now (New York: Scribner, 1963).

24 Martin Tröndle, Stephanie Wintzerith, Roland Wäspe és Wolfgang Tschacher, „A Museum for the Twenty-first Century: The Influence of ‘Sociality’ on Art Reception in Museum Space”, Museum Management and Curatorship 27, no. 5 (2012. február): 461–486, https://doi.org/10.1080/09647775.2012.737615

25 Mihaly Csikszentmihalyi, Flow: The Psychology of Optimal Experience (New York: Harper Perennial Modern Classics, 2008), 273. Magyarul: Csíkszentmihályi Mihály: Flow – Az áramlat. A tökéletes élmény pszichológiája (Akadémiai Kiadó, Budapest, 2015), 338. oldal, ford.: Legéndyné Szabó Edit.

26 Mihaly Csikszentmihalyi, Creativity: Flow and the Psychology of Discovery and Invention (New York: HarperCollins, 1996). Magyarul: Csíkszentmihályi Mihály: Kreativitás – A Flow és a felfedezés avagy a találékonyság pszichológiája (Akadémiai Kiadó, Budapest, 2008), ford.: Keresztes Attila.

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
EB Garamond – SIL Open Font License
Grechen Fuemen – SIL Open Font License
Jost – SIL Open Font License
Kaushan Script – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License 2.0