Irházi Barbara

Bubu kalandjai

az emberek világában

Jelen könyvet, illetve annak részeit a szerző előzetes írásos engedélye nélkül tilos reprodukálni, adatrögzítő rendszerben tárolni, bármilyen formában, vagy eszközzel – elektronikus, vagy más módon közölni!

Copyright © Irházi Barbara

All right reserved!

Minden jog fenntartva!

Elérhetőség

agendakiado@gmail.com

ISBN EPUB: 978-963-634-094-0

Ágenda Kiadó

Debrecen

2024

Megérkezett az ősz, hűvös idő köszöntött be a Lomb utcába, és bizony kint nem olyan kellemes ebben a párás levegőben egy bogárnak. Bubu nem akármilyen bogár, ő egy katica piros páncéllal, fekete pöttyökkel, minden biológia könyv álma, ha lehetne kérni, őt tennék be illusztrációnak, mert igazán mutatós példány. Egy parkban él a barátaival, a lakhelye pedig egy nagy fa, és imád az emberek közelében lenni. Szerinte az emberek nem veszélyesek egy bogárnak, sőt barátságosak. De vajon a kis katica hogyan találkozott az emberekkel, azt most elmesélem. Kezdjük is a kalandunkat az elején.

Egy nap Lili éppen a fürdőszobában készülődött nagyon sietett, iskolába ment, de még sok dolga volt előtte. Szerette a napot itt kezdeni.

Álmosan fogmosás közben dúdolt egy dalt, amit tegnap hallott a televízióban, ekkor egy piros pontra lett figyelmes a kád szélén. Nem tulajdonított neki nagy jelentőséget, azt hitte, hogy az öccse, Maxi, hagyott nyomot megint maga után. A fogmosás menete úgy zajlott, mint máskor, de ma kissé lassúra sikeredett a bámészkodás miatt. Nézelődés közben a piros pötty egyszer csak elkezdett mozogni, Lili ettől meglepődött, és ezt már nem hagyhatta szó nélkül.

– Vajon mi lehet ez?

Amint közelebb hajtotta fejét hozzá meglátta Bubu-t, azonnal felismerte őt a biológia könyvéből. Nagyon megörült neki.

– Jé, ez egy katicabogár. És milyen szép példány – mondta.

Bubu viszont megijedt a nagy sötétét árnyéktól, ami teljesen beterítette, azt hitte, hogy a nap elbújt, és vihar közeleg. A természetben a bogarak a naptól kapják a fényt, ha jönnek a szürke felhők, akkor pedig eső várható. Bubunak rá kellett jönnie, hogy most valami fura helyen van, nem friss levegőn, és nem a kék ég alatt, itt nem repkedhet fel- alá, valami másról van szó.

Lili nem értette, hogy mit keres a katicabogár éppen az ő fürdőszobájukban, de mivel sietnie kellett, így gyorsan kitalált egy mentőötletet. Papírzsebkendőre tette Bubut, és felrakta az ablak belső párkányára. Jó idő esetén lehet szabadon engedte volna a természetbe, de most hideg fagyos idő uralkodott kint. Úgy gondolta, ha hazajön az iskolából, majd kitalálja azt, mi legyen a katicával.

– Lili hol vagy már? – szólt Mici néni, aki egyébként Lilinek az anyukája.

– Megyek anya, máris öltözöm – válaszolt Lili amint éppen a Bubut rakta az ablakba.

Közben azon morfondírozott, hogy mire hazajön a suliból, vajon a kis katica ott marad az ablakban, vagy kószálni kezd a lakásban.

Az iskolában csöngettek, Lili az ajtóban búcsúzott az anyukájától, és az öccsétől, Maxitól, aki az óvodába sietet. Az idő nagyon lassan telt, Lili csak Bubura tudott gondolni, alig várta a délutánnak azt a pillanatát, amikor végre hazamehet hozzá.

Eközben a lakás üres volt, Bubu egyedül maradt, olyan csend honolt minden helyiségben, hogy Bubu nem is értette, hogy reggel mi volt az a nagy zaj. Na de, mi is történt Bubuval pontosan? Hogyan került Liliék lakásába? A kérdések válaszra várnak.