dr. Tóth András

Túlélőkészlet vállalkozóknak

© dr. Tóth András

Tartalom

Bevezetés helyett

1. Vállalkozói alapkérdések

Miért alapított vállalkozást?!

Induló vállalkozások végzetes hibái

2. Vállalkozás indítás és működés ellenőrző csekklistája

1. Személyes hozzáállás

2. Marketing

3. A cég működése

4. Pénzügyek

5. Gazdaságossági számítás

3. A cégfejlesztés alapjai

Stratégiai tervezés

Rendszer szemléletű cégfelépítés

A pénzügyi és háttér rendszer felépítése és működtetése

Pénztár

Bankszámla

A növekedés mérése

Kontrolling

Cash Flow menedzsment

Trükkök a Cash Flow egyensúlyban tartására

Gatyaletolás

Kintlévőség-kezelés

Iratkezelés

4. Vállalkozások korszakai

Induló

Gyerünk-gyerünk

Fejőstehén

Leszálló ág

5. Stratégiai pénzügyek

Nyugdíjat a vállalkozóknak!

Stratégia pénzügyek és a könyvelők

6. Kockázatkezelés

Van-e rosszabb, mint ha meghalunk?

7. A vezetők 7 főbűne

1. Nem főnökként viselkedünk

2. Rossz embereket veszünk fel

3. Nem állítunk fel világos követelményeket

4. Nem képezzük az embereinket

5. Mindenkit ugyanúgy akarunk vezetni

6. Nem a profitra koncentrálunk

7. Felelősség nem vállalása

8. Túl a marketingen

A selejt átka

Küldetésed, neked van-e?

A mókus is egy patkány – csak jobb a PR-ja

Miért ne vegyünk fel üzletkötőket

Az értékesítők családfája

Az évtized legjobb telefonhívása

Az embergép

12+1 mód a bizalom építésére

Szeresd a konkurenciád

Bevezetés helyett

Ebben a könyvben egyetlen ábra van. Sokat kell mesélnem róla, de meg fogja érteni – itt minden vállalkozó élet-halál kérdéséről van szó. És pont ezért írtam ezt a könyvet.

Amerikai cégek hozamnövekedése

Nem tudom mennyire tudják, de a vállalkozásokat alapvetően pénzért csinálják. Így a vállalkozások alapvető paramétere a tőke termelési képesség, azaz, hogy évről évre a belefektetett pénzből mennyi profitot tud termelni. Ez egy kisvállalkozás esetén durván a nyereség, a befektetett pénz százalékában. (Pl. a cégembe befektettem 5 milliót és hoz évi 1 milliónyi nyereséget, akkor ez 20%.)

Nagy tőzsdei cégekbe befektetve ez egy kicsit bonyolultabb. Itt, ha befektetőként részvényeket vásárlok, két dolgon kereshetek: a részvény árának emelkedésén, és az évenként kiosztott osztalékon.

Ezen az ábrán az USA nagy cégeinek átlagos éves hozamnövekedését tüntettem fel, pontosabban, annak a logaritmusát. Ha csak simán rajzolom fel, akkor egy áttekinthetetlen, a papírról lefutó exponenciális függvény lenne. Így viszont, a görbe nagyon szemléletes.

Nagyon pontosan látszik, hogy az elmúlt 140 év gazdaságának fejlődése két nagyon élesen elkülönülő szakaszra bontható. A nagy gazdasági világválság úgy választja két részre ezt az időszakot, mint Obi-Wan Kenobi lézerkardja. A világválság előtt 60 évig az átlagos tőkemegtérülés 7,9%, míg az azt követő közel 80 évben ez a szám 12,1%.

Azok számára, akiknek a gazdasági statisztika nem kedvenc hobbijuk, hadd magyarázzam el, miért nagyon furcsa ez a dolog. 1870-től a nagy gazdasági világválságig egy átlagos USA cégbe befektetett 100 dollár után minden évben átlagosan 7 dollár 90 centet kaptunk. Aztán jött a válság, és rengeteg cég csődbe ment. Azok azonban, amelyek túlélték a válságot, és azok, amiket utána alapítottak már átlagosan minden 100 dollár befektetés után átlagosan 12 dollár 10 centet hoztak!

Ez azt jelenti, hogy a nagy világgazdasági válság hatására minden cég sokkal hatékonyabb lett. Sokkal több pénzt képesek termelni ugyanannyi tőkéből.

De mitől táltosodott meg hirtelen minden cég? Nos, a dolog nem egészen így történt. Feleségem geológus családból származik, így a család érdeklődése az őslények iránt szinte velük született tulajdonság. A geológiából tudjuk, hogy az élővilág története nem egyenletes és töretlen fejlődés, rendszeresen voltak nagy kihalások, amikor rövid időn belül nagyon sok faj szűnt meg. (Ezt általában valami hirtelen változás, pl. egy kisbolygó becsapódása, vagy hirtelen klímaváltozás okozta.) Ezután a kisszámú, hatékonyan alkalmazkodni képes túlélő faj elszaporodott, és az egész kezdődött elölről.

Ugyanígy a nagy gazdasági világválság váratlanul megnehezedő szakaszát csak azok a cégek élték túl, akik hatékonyabbak voltak – és ezek nőttek meg, illetve szaporodtak el. Amelyek nem bírtak hatékonyan működni, azok csődbe mentek és eltűntek.

Miért mesélem el ezt? Azért, mert a mostani válság sok szakértő szerint nagyon hasonlít arra a bizonyos nagyra. Most is csak azok fogják túlélni, akik képesek hatékonyabb működésre. Sok szakértő szerint a válság után az átlagos megtérülés 14-16% lesz majd. (Istenem, de jó lesz majd akkor befektetőnek lenni...)

Most azonban még nyakig bent vagyunk a válságban és a leszámolás zajlik. Aki nem képes hatékonyabban működni, az csődbe megy. Aki viszont képes a hatékonyabb működésre, az nem csak túléli a válságot, de ő örökli a csődbement vetélytársak vásárlóit is.

Ezért most a hatékonyság létkérdés. Jó időkben meg lehet engedni, hogy ne spóroljunk minden költségen, megtűrjünk nem jól teljesítő dolgozókat, vagy csináljunk egy-két presztizs beruházást. Most ilyen dolgokra nincs mód. Aki ezt nem tanulja meg, az beléphet a kihalt állatok, izé, a kihalt cégek csarnokába.

Ez a könyv útmutató a túlélésre. Hogyan kell hatékonyan vezetni egy vállalkozást.

1. Vállalkozói alapkérdések

Miért alapított vállalkozást?!

Ezt a kérdést, ha feltenném, nagyon sok cégtulajdonos megdöbbenne – ugyanis ezen valószínűleg még sosem gondolkodott el. (Katonakoromban volt egy őrmesterem, ő mondta: Utálok őrségbe menni, mert ott a csendben magam vagyok, és akkor muszáj gondolkodnom...) Nézzük sorban a kóros eseteket!

A céggel egy munkahelyet akar magának

Nagyon sokan úgy gondolják: elegük van az alkalmazotti rabszolgaéletből: szabadok akarnak lenni! Saját lábukra akarnak állni, és ennek legjobb módja, ha saját vállalkozást alapítanak. Ennek kedvelt jelszava: Rúgd ki a főnököd! Ez a megalapozottnak tűnő felbuzdulás meglepően sokszor fordul tragédiába.

A felállás gyakran a következő: adott egy kiváló szakember, aki alkalmazottként dolgozik. Egyszer csak elkezd számolni: mennyi az ő fizetése és mennyit számláz ki a munkaadó cége az ő munkája után a megrendelőnek. Ennek az aránya nem ritkán 5-10 szeres. Például egy autószerelő szakműhelyben a rezsióradíj 5000 Ft, de maguk a szerelők nemigen kapnak 800-900,-Ft-nál nagyobb nettó órabért. Legyünk függetlenek, és ez a rengeteg pénz a mienk lesz! – mondják erre a lelkes szakik. Ilyenkor azonban sok mindent nem vesznek figyelembe.

Egyrészt, egy vállalkozás rengeteg más jellegű ismeretet is feltételez, magán a szakmán kívül: könyvelés, szervezés, marketing, jog és még hosszan sorolhatnám. Ehhez honnan értsen szegény szaki. Arról nem is beszélve, hogy mennyi beruházással kell indítani egy vállalkozást: gépek, műhely, bolt, stb. A legszörnyűbb csak később jön: azt veszik észre, hogy sokkal többet dolgoznak, mint korábban és ezt lehetetlen otthagyniuk: nincs szabadság, szabadnap – csak a robot, ráadásul, amit keresnek, az sem több, mint korábban. Igazából ezek az emberek nem vállalkozást akartak alapítani, csak egy saját kiváló munkahelyet akartak maguknak: nagyobb szabadsággal és sokkal nagyobb fizetéssel. E helyett gyakran sokkal nagyobb kötöttséget találnak és kiszámíthatatlan anyagiakat, sőt nem ritkán olyan csődöt, ami a magánvagyonukat is felemészti. Pedig az elején egész jó ötletnek tűnt!

Főnök akar lenni

Ez is igen gyakran előfordul, különösen fiatalok esetében. A beosztottként dolgozó úgy gondolja, az a legegyszerűbb útja, hogy főnök legyen, ha saját vállalkozást alapít. Ez gyors és hatékony módja annak, hogy a friss vállalkozó egész életre szóló mély élményeket szerezzen, csak ezek a legritkább esetben pozitívak...

A vezetőket mindig jobban fizetik, mint a melósokat. Ennek egyszerű oka van: nagyon kevés ember képes jól más embereket vezetni. (A sztárfocistákat is azért fizetik meg annyira, mert kevés ilyen ember van, aki ennyire jól képes focizni.) Annak, hogy a dolgozó nem lett főnök, gyakran az az oka, hogy nem alkalmas rá. Egy rossz vezető viszont hatványozottan több kárt tud csinálni, mint egy rossz melós... Saját vállalkozásában ezt ráadásul saját magának teszi.

Sok pénzt akarnak keresni a pénzükkel

A legtöbb alkalmazottként dolgozó embernek nem csak az a tévképzete, hogy főnöknek könnyű és remek dolog lenni, hanem az is, hogy a vállalkozáshoz nem is kell érteni, és ott aztán dől a lé.

Ügyfélkörömben gyakran vannak olyanok, akikre rászakad az ég, mert hirtelen valami miatt nagyon sok pénzhez jutottak. Ez a legtöbbször egy váratlan örökség, vagy eladott ingatlanból befolyó nagyobb összeg, de előfordul egy-egy lottó ötös is. Ilyenkor, nagyon sok ember, aki sokáig görnyedezett főnökei elnyomása alatt, mint kisfizetésű alkalmazott, úgy látja, elérkezett megváltásuk napja. Azzal a pénzzel, amihez váratlanul jutottak, indítanak vagy megvesznek egy vállalkozást és innentől kezdve életük minden problémája meg van oldva. Ügyfeleim körében szép számmal láttam ilyent, de egyetlen olyant sem láttam, ahol bármilyen korábbi vállalkozási ismeret nélkül belevágva jól sült volna el a dolog. Inkább csőd vagy afelé tendáló vergődés lett az ilyen ügyekből.

A világ tőkepiacán véletlenszerűen befektetve 100 éves átlagban 12,1% dollárhozam érhető el. Amatőrként nagyon nehéz úgy indítani vagy bevásárolni egy vállalkozást, hogy tartósan ezt a hozamot hozza – pláne úgy, hogy egyáltalán ne kelljen benne dolgozni. Akkor meg minek? Rossz élményeket sokkal olcsóbban is lehet szerezni, például minőségi horrorfilmek megtekintésével...

Üzleti lehetőséget akar kihasználni

Nagyon gyakran azért alapítanak vállalkozást, mert valami kiváló üzleti lehetőséget találnak. Árnyaltabban úgy fogalmaznék, hogy valami "kiváló üzleti lehetőségnek látszó dolgot" találnak. Ilyenkor gyakran úgy tesznek, mint a bibliai példabeszédbeli ember, aki kincset talált más földjén: ő ugyanis eladta mindenét és megvette azt a földet. (Akkoriban ugyanis azé lett a kincs, akié a föld volt...)

Sajnos bármilyen kiváló üzleti lehetőséget talál is, ha eleve nem igazán szuper vállalkozó az illető, akkor két lehetőség van. Első – kiderül, hogy annyira nem is szuper az a lehetőség. Kettő – ha viszont tényleg kiderül, hogy szuper, egy pillanat múlva ott lesz a nyakunkon a nagyobb, tőkeerősebb konkurencia. De a remény hal meg utoljára...

A másik sor mindig gyorsabban halad

- mondja Murphy egyik törvénye. Az emberek többsége ezt tapasztalatból igaznak tartja. Miért? Ugyanis ha sorban állunk két dolog lehetséges. Egy – a másik sor halad jobban, ezt látom és dühöngök. Kettő – az én sorom halad gyorsabban, akkor meg rögtön el is felejtjük az egészet és nem rögzül.

Ugyanígy a sikeres vállalkozások mindig szem előtt vannak, bezzeg a rengeteg vergődő és csődbement nincs – legfeljebb a sajátunk...

Akkor nem is lehet jól vállalkozást indítani? De lehet, hiszen számtalan jó vállalkozást lát az ember. Csakhogy ezek mögött mindig sok vér, veríték, könny, és rengeteg tanulás áll. Ez persze messziről nem látszik...

Gyereknevelés és vállalkozás

Milyen hozzáállással lehet egy vállalkozást alapítani? Szerintem a legjobb úgy nekivágni a dolognak, mint egészséges módon gyereket nevelni. A régi mondás szerint a gyerek vendég a családban. Ugyanis jól behatárolható ideig él csak velünk: felnő és kirepül a családból. Senki sem várja el a gyerekektől, hogy még negyven éves korukban is velünk lakjanak. (Minden nagykorú gyerekemnek, akik még velünk laknak, finoman, de rendszeresen meg szoktam jegyezni, hogy jogilag már csak "szívességi lakáshasználók"...)

Egy vállalkozást, csak azért alapíthat az ember, hogy nagy, erős, független „valakit” neveljen belőle. Akkor most jön egy nagyon fontos alapelv. Szóval: céget, vállalkozást csak azért alapít és épít az ember, hogy az előbb-utóbb eladható legyen. Az már részletkérdés, hogy tényleg eladjuk-e. Bár az eladásból befolyó tengersok pénz utáni évi 12,1% hozam se kutya... A lényeg, hogy eladható legyen.

Milyen egy eladható cég?

Nem más, mint a tulajdonostól teljesen függetlenül működő pénztermelő gépecske. Minden rendben, szépen működik, mindenki tudja a dolgát, nyugi van és dől a pénz. Ha kedve van, elmehet a tulaj pár hónap vakációra, és mire visszajön tele lesz a kassza. Teljesen lehetetlen, elérhetetlen álom? Miért, tényleg azt gondolja, hogy Demján Sándor rohangászik az építkezésein? Vagy Csányi Sándor ellenőrizgeti az OTP fiókokat? Nem hiszem! Ezek a példák mutatják: igenis meg lehet egy céget szervezni, ha kell el is lehet adni, sőt, megvenni is érdemes az így felépített vállalkozásokat. A következőkben – főként pénzügyi szempontból – megmutatom, hogy is megy ez.

Induló vállalkozások végzetes hibái

Kezdő vállalkozó koromba minden alkalmat megragadtam, hogy tanuljak, így például még a WC-re is be volt készítve a kötelező olvasmány a „13 végzetes hiba, amit menedzserek elkövetnek”. Jó könyv volt, ronggyá is olvastam. Azon viszont eltöprengtem, miért pont a hibákról szól a könyv, miért nem arról, hogy hogyan kell a dolgot jól csinálni. Azóta már megtanultam, a legjobban a hibákból lehet tanulni – pláne ha más követi el őket.

Ez a téma nem vidám. Ugyanis nagyon sok vállalkozás csődjére van rálátásom, és ez nem valami vidám dolog. Ennél azonban sokkal gyomorszorítóbb látvány, amikor egyesek nagy lelkesedéssel menetelnek a csőd felé, és erről a leghalványabb tudomásuk sincs. Ezért most megmutatok néhány tipikus csőd okot. Mindenki, aki nem nagyon öntelt, tanuljon belőle.

A cégek kudarcainak alapvetően két fajtáját látom. Egyik típus, amikor eleve nem kellett volna a dologba belevágni. A másik csődfajta olyan cégeknél következik be, akik látszólag megfogták az Isten lábát. Kiderült, jó dologba vágtak bele, megy az üzlet. És ebben a környezetben egyszer csak beüt a csőd. Nézzünk mindkét fajtából néhány tipikus esetet.

Nincs is üzlet

Ha az induló vállalkozó nem mérte fel alaposan a vállalkozás lehetőségeit, akkor gyakran ébred arra, hogy amit kitalált, arra nincs is kereslet. Láttam például zöldséges boltot nyitni 150 méterre a piactól. Pedig minden vállalkozás indítása előtt kötelező lenne egy piackutatás. Ez azonban a gyakorlatban olyan ritka, mint a fehér holló...

Valami másként működik, mint ahogy terveztük

Amikor előkészítünk egy céget, igyekszünk mindent felmérni. És amikor az egész elindul, kiderülhet, hogy valami apróságról megfeledkeztünk – és ez az egész üzleti modellt képes romba dönteni.

Mesélek egy példát a saját életemből. Egyszer, több mint egy évtizede, elindítottunk egy ezüstékszer importáló nagykereskedést. Remek árunk volt, olcsó áron, végigvergődtük a nemesfém ékszer import összes szabályozási kalamajkáját. Tudtuk, ki a piacunk. És akkor egyetlen kereskedő sem akart vásárolni tőlünk. Ugyanis azt az apróságot nem vettük figyelembe, hogy az ékszerkereskedelem egy elképesztően konzervatív szakma, és lehet bármilyen szép és jó áruja az új fiúknak, mindenki csak a régi bejáratott partnerétől vásárol. Ez nagyon nagy pofon volt – és kínunkban meg kellett tanulnunk a direkt értékesítést...

Nincs elég pénz

A pénzügyi tervezés Magyarországon szinte ismeretlen, senki sem tanítja. A vállalkozás konkrét indításakor döbbennek meg sokan, milyen sok költséggel is jár egy üzlet. És ilyenkor, ha még csak a saját összes pénzünk megy rá, az a kisebbik gond. Ha viszont nagy lelkesen kölcsönkérünk minden rokonunktól és barátunktól, akkor életünk végéig rejtőzködhetünk.

Vállalkozói farkasvakság

A vállalkozónak nincs főnöke és ez néha nagyon nagy baj tud lenni. Ugyanis senki sem mondja meg neki, ha valami nagyon nagy marhaságot talált ki. És ez végzetes tud lenni. Egyszer amerikai mintára én is részt vettem egy MasterMind csoportban. Ilyenkor 10-12, kb. azonos méretű, de nem konkurens cég vezetője összejön és egymásnak beszámolnak és ötletelnek. Számtalan ilyen esetben előfordult, hogy valaki hatalmas lelkesedéssel előadta új, megvalósítani szánt ötletét, ami mindenki számára nyilvánvalóan biztos kudarc volt. Ő azonban beleszerelmesedett az ötletébe, és teljesen vak volt a mindenki más előtt teljesen nyilvánvaló tényekre. Az induló vállalkozások csődjei mögött gyakran áll ilyen vakság.

A szakember csapdája

Ez talán a leggyakoribb eset. A vállalkozás indításához, amint ezt már nagyon sokan elmondták, három ember kell:

1. A Vállalkozó, aki kitalálja, ötleteket ad

2. A Menedzser, aki rendet tart

3. És a Szakember, aki megcsinálja

A magyar vállalkozások döntő részét „Szakemberek” alapítják, mit sem tudva arról hogyan kell megcsinálni és működtetni egy vállalkozást. Egyszerűen felháborodtak rajta, hogy mennyit keres rajtuk a főnökük. Összehasonlították, hogy mennyit kapnak készhez, és hogy mit számláz ki a főnök a megrendelőnek – és ettől szívükhöz kapnak. Nekiállnak saját céget alapítani és akkor jönnek rá, hogy mennyi költség jár ezzel, és mi mindenhez kellene még érteniük. És ilyenkor vagy evickélnek és tanulnak, vagy, ami gyakoribb, visszamennek alkalmazottnak.

Miért mennek csődbe a már beindult cégek?

Még szomorúbb látvány, amikor egy vállalkozás elindul, profitot termel, vevői vannak, fejlődik, nem ritkán robbanásszerűen – és egyszer csak összeomlik az egész. Miért?

A kontroll hiánya

Akár Vállalkozó, akár Szakember is alapította a céget, valakinek rendet kellene tartania. Valakinek nyilván kellene tartania a bevételeket és kiadásokat, valakinek be kellene hajtani a kintlévőségeket. Ez a valaki lenne a Menedzser – csakhogy ő nagyon ritka szereplő a kisvállalkozásokban. Egy ideig lehet bravúroskodni a rendetlenség felett, lehet mondogatni, hogy „a zseni átlát a káoszon”. Csakhogy egyszer csak összeomlik az egész.

Életem első cégét, három társammal, két év alatt vittük csődbe, rendkívül sikeresen, dinamikusan növekvő forgalommal. Ugyanis nem volt rend – főként a pénzügyekben. Csak egy kicsit költöttünk mindig többet, mint amennyi bevételünk volt. És a végén nagyon meglepődtünk, hogy hova lett az a rengeteg pénz, amit kerestünk?!

A tartalékok elhanyagolása

Aki alkalmazottként dolgozik, az megszokja, hogy minden hó elején megkapja a „fix” fizetését, akár esik, akár fúj. A cégek bevétele meg teljesen esetleges: ha beesik egy nagy megrendelés, akkor tele a kassza, máskor pedig megrendelő egy szál se, viszont a kiadásokat ugyanúgy fizetni kell. Aki nem képes tartalékolni, az egy gyengébb periódusban teljesen kivérzik. Ráadásul a vállalkozások többségének forgalma szezonálisan változik. Ezt megfelelő pénzügyi tervezéssel remekül lehetne előre jelezni – csak ilyet a kisvállalkozások 90%-a nem csinál (mert nem tud csinálni.) Egyszerű pedig: amikor jól megy, feltöltjük a tartalékot, amikor meg kevésbé, akkor felhasználjuk.

A visszaforgatott jövedelem, avagy a gyerünk-gyerünk csődje

Nekem mindegyik közül ez a fajta fáj a legjobban. A cégek növekedése a szakirodalom szerint több fázisra bontható. Ezzel önálló pontban is foglalkozom majd. A sikeres indulás utáni szakasz neve: gyerünk-gyerünk. Ez egy mámorító időszak: a cég nagyon dinamikusan fejlődik. Remek az üzlet. Minden beleforgatott pénz 3-5-10szeresen térül meg. Ilyenkor mit csinál mindenki? Összeszedi mindenét és belerakja, kölcsönt vesz fel fűtől és fától. Hiszen egy ilyen üzletet nem lehet kihagyni!

Bármilyen hihetetlen, pont ebben az időszakban szokott a cégek nagyon nagy része csődbe menni, annak ellenére, hogy tényleg megcsípték a nagy üzletet. Miért?

Egyrészt a gyors növekedés velejárója a hatékonyság csökkenése. Mondok egy példát. Tegyük fel, hogy nyit egy boltot 10 millió forint nyitó költséggel, és a bolt havi nettó három millió forint profitot termel. Mit tenne? Nyilván összeszedné mindenét és nyitna egy második, harmadik, n-edik boltot is. Csakhogy a második bolt már csak másfél milliót termel havonta, a harmadik csak hétszázezret, a negyedik meg, már nem kizárt, hogy veszteséges. Az indító pénzt meg beletette. És akkor egyszer csak van nagy csodálkozás: hova is illan el a rengeteg pénz ebből a remek üzletből?

A leggyomorszorítóbb mondat amit csak hallani szoktam egy vállalkozóktól: én minden jövedelmem visszaforgattam (visszaforgatom) a cégembe. Ez ugyanis a következőt jelenti: felraktam a pénzem a ruletten a pirosra és kijött. Most mindent, amit nyertem, újra felrakom. És így tovább. Csakhogy a rulettben, ahogy az életben, nem mindig jön ki a piros. És akkor jön a sírás-rívás. Mert ugye minden pénzt erre raktunk fel, mert ehhez képest minden banki kamat, tőzsdei nyereség csak pipafüst volt. Az életben azért – ha nem is olyan gyakran, mint a rulettben – jön a fekete: egy tőkeerős új konkurens, szabályzóváltás, piaci igények fordulása, gazdasági válság, és még hosszan sorolhatnám. Fekete mindig jön – ez csak idő kérdése. És akkor, akinek mindene fent van a játékmezőn, az nagyon megszívja. De ezt a gyerünk-gyerünk korszak eufóriájában nagyon nehéz elmagyarázni egy cégvezetőnek.

Megoldás persze lenne: a jövedelem egy részét ki kellene csatolni a cégből és valóban befektetni a rossz napokra. (Mert a saját cégbe visszarakni a pénzt az nem befektetés, akárhogy is annak látszik). Csakhogy ehhez már-már spártai szilárdságú jellem kellene. Ez meg általában csak a második-harmadik csőd után szokott megjönni... Ezért mondják, hogy érdemes fiatalon vállalkozni kezdeni, mert akkor az első egy-két csődön hamar átmegy az ember, és utána van ideje már okosan felépíteni a cégbirodalmát.

2. Vállalkozás indítás és működés ellenőrző csekklistája

Ez most egy nagyon unalmas fejezet. Ez most egy nagyon izgalmas fejezet. Mindez attól függ éppen gondolkodik-e egy új vállalkozás indításán. Ha nem, át is ugorhatja. Bár végig is gondolhatja, mit kellett volna másként csinálnia, már a legelején.

Idáig annyi szörnyűséget leírtam, most szeretném megmutatni, hogyan is kell jól elindítani és megszervezni egy vállalkozást. Ezért összeállítottam ezt a vállalkozás indítási ellenőrzési listát. Ez öt részre tagozódik, úgymint:

1. Személyes hozzáállás,

2. Marketing,

3. A cég működése

4. Pénzügyek

5. Gazdaságossági számítások.

Az ellenőrző lista rendkívül fontos dolog: légi baleseteknél gyakran előfordul, hogy utólag kiderül, a pilóták hibáztak: a csekklistából kihagytak egy lépést. Mondjuk például elfelejtették kiengedni a futóművet, mint tíz éve Thesszalonikiben.

Köztudott, hogy a magyar kisvállalkozások halálozási aránya igen magas, az első öt év alatt átlagosan 60-80%-uk fuccsol be. Ha a rengeteg csődbement céget nézem, döntő részük már a kiindulásnál elszúrt valamit. És ha ezen a listán végigmegyünk, a gyilkos problémákat már az elején kiszűrjük.

Van egy másik előnye ennek a listának: lehet vele gyakorolni. Folyamatosan keressük az ötleteket, lessük a többieket. Aztán gyakorlásként menjünk végig a listán. Hihetetlen sokat lehet vele tanulni, és egy más – racionális – gondolkodásmódot sajátíthatunk el. Mert az egyik legnagyobb baj, ha vállalkozást érzelmi alapon, tudatos végiggondolás nélkül alapítanak.

1. Személyes hozzáállás

- Milyen céljaim vannak az életben? Mennyire fontos, hogy gazdag, hogy szabad legyek? Mennyire gazdag és mennyire szabad szeretnék lenni? Mikorra akarom ezt elérni?