Hogyan hozzunk rendbe egy tönkrement életet?

Hope Mossley

Az azonos címmel kiadott nyomtatott könyv elektronikus formában megjelent változata: ISBN 978-615-82233-3-1

– részlet –

Hope Mossley © 2024. Minden jog fenntartva.

www.mossley-books.com

Tartalom

1. Címlap

2. Előszó

3. A mélység

4. Remény

5. Megkönnyebbülés

6. Pénzügyi kilábalás

7. Pénzügyi függetlenség

8. Tartozások menedzselése

9. A tartalékaink kezelése

10. A befektetések kezelése

11. A bőség megteremtése

12. Környezeti hatások

13. A háttérben meghúzódó mechanizmusról

14. Hogyan fogjunk hozzá?

15. Bevételi források

16. Fegyelem

17. Hibaelhárítás

18. Falakat bontunk

19. Zárszó

20. Melléklet

Szerzői megjegyzés

Előre is elnézést kérek azoktól az olvasóktól, akiknek fontos a hivatalos szabályoknak megfelelő nyelvtani szerkezet, a vesszők és más írásjelek akadémiai szintű használata. Én ezeket a szabályokat hajlamos vagyok figyelmen kívül hagyni, néha alakítgatni, ráadásul, művem nem esett át semmilyen korrektúrán vagy ellenőrzésen. Így amit az olvasó most a kezében tart, az tulajdonképpen maga a kézirat.

Előszó

Talán hallottál már a lefelé húzó spirálról. Tudod, arról a rejtélyes erőről, ami képes derékba törni egy életet, ami miatt valaki lepörög és mindenek alján köt ki.

De láttad-e már működés közben? És ha esetleg láttad is valaki másnál – te magad megélted-e? Tapasztaltad-e erejét, sodrását? Próbáltad-e megállítani? Próbáltál-e kiszállni?

...

Ez a fajta próbálgatás vezetett el engem is a megoldáshoz. Kipróbáltam, megpróbáltam amit csak lehetett, és elmondhatom, igazán kalandos ezt úgy csinálni, hogy közben omladozik befelé az élet biztonságosnak vélt fala. Nekem valahogy tartani kellett a frontot a betörni próbáló pusztulás előtt, és közben keresni a megoldást. Amikor az élet lepörgése igazán beindul, amikor kezdetét veszi az a meredek mélyrepülés, olyankor már az ember maga is a saját útjában áll: az időközben végbemenő lelki változások miatt rosszá válhat a modora, igazán rosszá, betegségek és furcsa testi panaszok jelenhetnek meg, és olyan gondolatok kezdhetik el piszkálni, mint hogy az élet már úgyis tönkre ment, talán érdemesebb lenne feladni, ezzel kezdeni már semmit sem lehet, és hasonlók. Ilyenkor már igazán nehéz segítséget kérni és kapni, hiszen ismerőseink zöme lemondott rólunk, aki pedig megmaradt, annak nehéz a szemébe nézni a nyilvánvaló szégyen miatt. Ilyen körülmények között az embernek nem igazán van választása, tovább kell próbálkoznia.

Talán már sejti az olvasó, hogy nem egy vesztes ember könyvét olvassa. Ott lent, azon a szinten, senki sem ír könyvet: ott a foggal-körömmel szintje van, a küzdelem a felszínen maradásért, uram bocsá’ az életben maradásért. Ugyanakkor azt sem mondanám, hogy egy sikeres ember könyvét olvassa. Való igaz, hogy ki tudtam jönni abból a rettenetből és újra rendes életet élhetek. Ha ebből a nézőpontból tekintjük, akkor sikeresnek mondhatom magam. De én a sikert inkább az olvasói visszajelzésekben mérem. Az tesz igazán boldoggá, olyankor érzem magam sikeresnek, amikor látom, hogy valaki újra felemeli a fejét, amikor kimozdult valamilyen rögzült állapotból, vagy egyszerűen csak még jobbat csinált az egyébként sem rossz életéből.

Utólag jöttem rá, évekkel később, hogy amit felfedeztem, univerzális, vagyis nem csak kizárólag „azoknak való” akik bajba jutottak – azoknál is minden várakozást felülmúló eredményeket produkál, akik normális életet élnek. Utólag már nem volt nehéz megérteni, hogy miért, ugye, hiszen a tanulság utólag jön.