Barna Miklós Ferenc

A légzés karcsúsító ereje

Barna Miklós Ferenc

A légzés

karcsúsító

ereje

Zsírégető légzések a felesleges kilók ellen

Budapest, 2018

Barna Miklós Ferenc: A légzés karcsúsító ereje

© Barna Miklós Ferenc, 2018

© Bioenergetic Kiadó, 2018

Kiadja a Bioenergetic Kiadó Kft.

Felelős kiadó: Schneider Gábor

ISBN 978-963-291-525-8

Főszerkesztő: Kajtár-Schneider Krisztina

Felelős szerkesztő: Prudovits Edina

Borítóterv: Vancsura Olga

Tördelés: Aldus Stúdió

A könyvben szereplő információk, módszerek és azok alkalmazása nem helyettesítik az orvosi kezelést és a gyógyszereket. Ha panaszai vannak, forduljon velük orvoshoz, és az e műben szereplő információkat, gyakorlatokat kiegészítő eszközként alkalmazza gyógyulása, felépülése, fogyása érdekében.

Ha kérdése van, vagy történetét szeretné megosztani a szerzővel,

megteheti az alábbi címen: barnamiklos999@gmail.com.

E mű bármely részének bármilyen módon való másolása, sokszorosítása,

közzététele csak a kiadó írásbeli engedélyével történhet.

A könyv születéséről

Ez a könyv azért született meg, mert:

- sokakat érintő üggyel foglalkozik;

- rengeteg túlsúlyos szeretne fogyni, másképp, mint ahogy eddig próbálta;

- kineziológusként sok páciensnél tapasztaltam jelentős fogyásokat fogyókúra nélkül is;

- mentális technikákkal (pl. agykontroll) jól segíthető egy fogyókúra;

- szerettem volna közkincsé tenni az évek során a túlsúly kialakulásáról szerzett ismereteimet;

- a légzésterápia sokat tehet a hatékony és megmaradó testsúlycsökkenésért;

- sok mindent beleírhattam, ami nem fért be az előző könyvem keretei közé;

- korábban senki nem dolgozta fel ezt a témát magyar nyelven.

Barna Miklós

kineziológus, bioenergetikus, légzésterapeuta

Tartalomjegyzék

A könyv születéséről

Bevezetés

I. rész – Elméleti alapok

1. Miért növeljük meg testünkben a szén-dioxid-koncentrációt?

2. A sejtek oxigénellátottságának mérése

3. A légzés élettana

4. Az egészséges légzés

5. Az éjszakai légzés

II. rész – A hasi légzés

1. A helyes testtartás fontossága

2. Gyakorlatok a hasizmok ellazítására

3. A hasi légzés fontossága, elérése

III. rész – Tovább, tovább

1. Módszerek a szén-dioxid-szint további emelésére

2. Segédeszközök használata

3. Intenzív testmozgás szabályozott légzéssel

4. Edzés porálarcban vagy edzőmaszkban

IV. rész – A gyorsabb anyagcsere érdekében

1. Anyagcserét, emésztést serkentő légzőgyakorlatok

2. Az emésztés ellenőrzése, táplálkozási megfontolások

3. Időszakos böjtölés

4. Figyelmeztetés 2-es típusú cukorbetegeknek

V. rész – Energialégzés

1. Néhány gondolat a technikáról

2. Az energialégzés végzése

3. Az energialégzés és a lelki ügyek

4. Egy kis kineziológiai adalék az alakformáláshoz

5. A légzőgyakorlatok tisztulást előidéző hatása

6. A légzőgyakorlatok hatása a lelki területekre

7. A CD-mellékletről

VI. rész – A jó fogyókúrás program kialakítása

1.Milyen légzőgyakorlatokat válasszak?

2. Tervezés és végrehajtás

3. Én hogyan csinálnám (ha kellene)

4. Egyes modern módszerekkel kapcsolatban

5. Egyebek, megfontolandók, érdekességek, ez + az és némi ismétlés

6. Amikor figyelni kell, kontraindikációk

Történetek

Félezoterikus fogyókúra-tanfolyam

Bevezetés

Légzőgyakorlatokkal, a légzés megváltoztatásával fogyni, alakot formálni? Micsoda ötlet! Arról gyakran hallani, hogy valaki még a levegőtől is hízik. De hogy a légzés megváltoztatásával fogyni… A kedves Olvasó arra is gondolhat akár, hogy ez valami furfangos marketingfogás vagy egy új hollywoodi lehúzó praktika… Vagy egy tényleg működő módszer.

Ez egy tényleg működő módszer.

*

A köztudatban elterjedt nézet szerint, a fogyás 20-30 százalékban a testmozgástól és 70-80 százalékban az étkezés átalakításától függ. Ebben a könyvben alapvetően másról lesz szó. Leginkább a többszintű odafigyelés az, ami fontos az én meglátásom szerint. Ez elsődlegesen a légzésre irányul, erre épül fel az egész könyv, maga a módszer. A légzésre való figyelés, a légzés átalakítása magával hozza az étkezés átalakítását is, továbbá megnöveli a kedvet és az energiát a testmozgáshoz is, miközben a lelki nehézségek megoldása is egyre könnyebbé válik.

Gyakran olvasom, hallom, hogy a fogyókúra akkor jó, ha igazából életmódváltást jelent, nem pedig egy diéta követését néhány hónapig. Ezzel én is egyetértek, de úgy vélem, ehhez szervesen hozzátartozik az említett odafigyelés (légzés, alvás, rágás, stresszkezelés, vízivás; jólesik-e, amit eszem, milyen stílusban kezelem kapcsolataimat, ügyeimet stb.).

Aki elolvassa a könyvet és az olvasottak, valamint saját ismeretei, akarata és lehetőségei alapján kialakít magának egy megfelelő programot, benne a légző-, energialégző gyakorlatokkal – és ezeket kellő gyakorisággal végre is hajtja –, annak nemcsak a túlsúlya fog csökkenni és a vitalitása növekedni, de lelkileg is kiegyensúlyozottabbá válik.

*

A túlsúly kialakulásának és fennmaradásának többféle oka is lehet. Ezek közül van, amelyik nagyobb mértékben idézi elő a túlsúlyt az adott személynél és egy másik kevésbé, míg másoknál esetleg fordítva. Ritkán akad olyan, hogy valakinél csak egy kiváltó ok legyen, többnyire négy-öt is közrejátszik egyszerre. Lássuk az előidéző tényezőket:

- mozgásszegény életmód;

- túlzásba vitt evés – egyszerűen mennyiségében sok;

- helytelen étkezés (az időzítés, a minőség, az elfogyasztás módja);

- túlsúlyt okozó gondolkodás, hiedelmek;

- lelki problémák, stressz, félelmek, szorongás;

- betegségek, genetikai örökség;

- rossz légzés.

Mint látjuk, az elhízásnak, a túlsúly fennmaradásának összetett okai vannak, így a fogyás is összetett dolog. Talán elég egy apróságon változtatni, ami máris látványos eredményt hoz. Meg kell találni azokat a tényezőket, amelyek révén kis erőfeszítéssel aránylag jelentős eredményt lehet elérni. Ha valaki már sok módot kipróbált az étkezés és/vagy a testmozgás terén, és nem igazán lett eredményes, annak nagyon jó lehetőség ez a könyv és a mellékelt CD-n lévő meditációk, megerősítő mondatok.

Egyesek azt hiszik magukról, hogy örökletesen elhízottak, mert a családjukban sok a kövér ember. Ezért nem is hajlandóak komolyabban foglalkozni a fogyással, mondván, ők genetikai okokból elhízottak. Ez nagyon ritkán van így, a túlsúly sokkal inkább bizonyos viselkedésminták átvételéből fakad. Végeztek ezzel kapcsolatban kísérleteket: megvizsgálták, hogy miként alakul sovány szülők csecsemőinek testalkata, ha kövér vagy normál alkatúak fogadták őket örökbe. Azok a gyerekek, akiket kövérek fogadták örökbe, jellemzően túlsúlyosak lettek, míg ha sovány vagy normál testalkatúak családjába kerültek, akkor kevésbé. A viselkedés, a neveltetés sokkal több embernél oka a túlsúlynak, mint a genetikai tényezők. Ráadásul a genetikai kód is módosul az évek során, és a szellemi fejlődés, de még egy kineziológiai stresszoldás is kihathat a testre. Sokan kifogásként hajtogatják, hogy „én genetikusan vagyok ilyen”, pedig az ok inkább lustaság, félelem, kishitűség, ismerethiány, változtatni nem akarás vagy valami hasonló.

Vannak emberek, akik akármennyit megehetnek, mégsem híznak, pedig nem is sportolnak. Mások kevéstől is gömbölyödni kezdenek. A túlsúly amiatt jön létre, hogy az illető egy védőréteget épít maga és környezete közé, ami távolabb tartja tőle a külvilágot, hogy az ne legyen számára olyan nehezen elviselhető. A túlsúlyosaknak könnyebb „kipárnázva” elviselni az életet, mint egészséges testalkattal, még ha ez első olvasásra nehezen hihetőnek tűnik is. Ezek a „párnák” biztosítják azt a védelmet, távolságot, azt a szigetelést az idegrendszernek, ami a személyiség számára szükséges ahhoz, hogy könnyebb legyen elviselni az életet. Nagyon nehéz lefogyni addig, amíg a túlsúlyos ember nem kezeli másképp a kapcsolatait, ügyeit. Ha elkezdi jobban kezelni ezeket, és meg is tartja az új módszereket, akkor le fog fogyni. Szerencsére fogyás közben sokan spontán módon is kezdik másképp működtetni kapcsolataikat, életvezetésüket, és nem kell azon „agyalniuk”, miben kéne még változtatniuk a kellő mértékű fogyáshoz.

A légzőgyakorlatok hatására átalakul a légzés, az átalakuló légzés átalakítja a viselkedést, a személyiséget, az átalakuló viselkedés pedig csökkenti a túlsúlyt. Sokan lefogytak légzőgyakorlatok nélkül is pusztán attól, hogy személyiségük, viselkedésük átalakult (akinek meg eleve olyan, az nem is tud elhízni). Meglehet, a légzőgyakorlatok kellően kitartó végzése úgy fogja átalakítani az illető személyiségét, viselkedését, hogy ő maga alig vesz belőle észre valamit (közvetlen környezete talán kicsit többet), de annyit mindenképpen elér ezen a területen is, amennyi a fogyáshoz kell. A gyakorlás tehát két területen is előnyökkel jár: javul az általános közérzet és csökken a túlsúly.

*

Testünkben a szén-dioxid (CO_2) koncentrációjának emelése a légzés megváltoztatásával és kisebb technikai trükkökkel érhető el. Pozitív hatásai:

- sejtszinten növeli az oxigénellátást;

- javítja az emésztést;

- élénkíti az immunrendszert;

- teljesebbé teszi az elfogyasztott és a testben elraktározott táplálékok felhasználását;

- csökkenti az étvágyat.

Egyes légzőgyakorlatok azáltal növelik és teszik teljesebbé az emésztést, hogy megmasszírozzák, átmozgatják a rekeszizom alatti részeket jobb vérellátást is teremtve ezen a területen, így az emésztés gyorsul és teljesebbé válik. Sok túlsúlyos embernek – főleg 40 éves kor felett – épp az a baja, hogy lassú az emésztése, az anyagcseréje, és teste ahelyett, hogy felhasználná a táplálékokat, inkább elraktározza. A légzés megváltoztatása és a külön e célra alkalmas légzőgyakorlatok felgyorsítják, teljesebbé teszik az emésztést, ami elősegíti a súlycsökkentést, emellett még a lelki, gondolkodási folyamatokra is pozitívan hat, ami szintén segíti a fogyást. Aki kellően kitart a légzőgyakorlatok végzése mellett, még azt is észlelni fogja, hogy magától, belső igényéből fakadóan megváltoztatja étkezési szokásait, ráadásul csökkenni fog az étvágya. Ha pedig kellően előrehaladt a gyakorlásban, egyre jobban megjön a kedve a testmozgáshoz, mert már lesz hozzá energiája. A módszer természetesen nem változtat genetikai örökségen, de a krónikus betegségek többnyire enyhülnek, sok esetben meg is szűnnek a gyakorlás következtében.

A légzőgyakorlatoktól energikusabbá válunk, s akinek több energiája van, az könnyebben vállalja fel kapcsolatainak, ügyeinek egy számára egészségesebb módon való kezelését. Erre is jó a módszer, ezt szolgálják a könyvben részletesen leírt gyakorlatok.

Módszerem roppant olcsó eszköze a felesleges kilók elvesztésének. Csak másképp kell venni a levegőt, mint eddig és beindul a fogyás. Emellett más előnyöket is rejt magában, akárcsak minden más jó fogyást elősegítő módszer. Melyek az említett más előnyök? Csökkenő inzulin- és/vagy leptinrezisztencia, alacsonyabb vérnyomás és vércukorszint, pihentetőbb alvás, egészségesebb szívműködés, javuló érrendszer, tisztább gondolkodás, jobb kedélyállapot, erősödő immunrendszer, több életenergia, visszaszoruló allergia, kisebb étvágy, hosszabb várható életkor, jobb emésztés – szerintem igen meggyőző felsorolás. Ezért fogyókúra szó szerint az általam kínált mód, mert nemcsak a testtömeg csökken kíméletesen, de további más egészségi, lelki problémák is gyengülnek vagy megszűnnek általa. És ehhez nincs más teendő, mint átalakítani a légzést, a legnélkülözhetetlenebb anyagcsere-folyamatot.

*

A légzés két szempontból is alapvető anyagcsere-folyamatunk. Egyrészt 2 percnél tovább nagyon kevesen bírják levegő nélkül, bár a lélegzet-visszatartás e könyv megjelenésekor érvényes Guinness-rekordja 11 perc 54 másodperc. Másrészt egy átlagos felnőtt naponta legalább 15-20 kg levegőt lélegez be és ki, míg egy többnyire szájon át légző, éjszaka időnként horkoló, 80 kg-os ember akár 30 kg-ot is! Ezt senki sem gondolta volna, igaz? Hiszen ez jóval több, mint amennyit megeszünk és megiszunk. Remélem, az eddig leírtak kellőképpen alátámasztják, hogy érdemes foglalkozni ezzel az anyagcsere-folyamattal, még a fogyás területén is. Számomra az a meglepő, hogy miért kap ennyire csekély figyelmet a légzés szerepe mind az orvoslásban, mind a fogyókúrákban. Nos, ezen a helyzeten kívánok javítani művemmel, ami ismereteim szerint hiánypótló és nemcsak a magyar könyvpiacon.

Az I. részben elsősorban arról lesz szó, miként lehet megemelni a test szén-dioxid-koncentrációját, és ez miért jó egy fogyni vágyónak, továbbá hogyan lehet légzőgyakorlatokkal felgyorsítani az emésztést, az anyagcserét, és ez miként szolgálja a testtömeg egészséges csökkenését. A II. részben a hasi légzésről írok, azt is kifejtem, miként hat ki a légzés átalakítása a többi elhízást okozó, túlsúlyt fenntartó tényezőre. A könyv III. részében bemutatom a különféle módszereket és segédeszközöket, amelyekre támaszkodhatunk a légzés megváltoztatásával megcélzott alakformálás során. A IV. rész az anyagcseréről, tehát a helyes táplálkozásról, az emésztésről, a különféle böjtfajtákról szól, míg az V. részben azt fogom ismertetni, miként segíthetjük elő az egészséges testtömeg elérését és fenntartását, a testarányok megváltoztatását, azaz az alakformálást az ún. energialégzéssel, de több fejezet szól a légzőgyakorlatok egyéb hatásáról is. A VI. részbe került minden egyéb, megfontolandó tanácsok, érdekességek és némi ismétlés. Itt olyan tippeket, ötleteket kínálok, amelyek segíthetik a fogyni vágyót a szenvedés nélküli fogyásban. Ezek a praktikák nem kapcsolódnak közvetlenül a légzés megváltoztatásához, de nagyon jó kiegészítést adhatnak a fogyókúra változatosabbá tételéhez, illetve a testi folyamatok jobb megértéséhez. Végül zárásként következik jó néhány konkrét példa, esetleírás, sikeres és kevésbé sikeres történetek, amelyekből megtudhatjuk, ki milyen módszert választott és mit ért el annak érdekében, hogy teste egészségesebb és nem utolsósorban karcsúbb formát öltsön.

A könyv egyes részei kisebb-nagyobb mértékben támaszkodnak korábbi könyvem, A légzés gyógyító ereje bizonyos részeire. Ahol ezt hasznosnak találtam, ott felhasználtam korábbi művemet.

I. rész
Elméleti alapok

1. Miért növeljük meg testünkben a szén-dioxid-koncentrációt?

A rövid válasz: Mert az egészségünket szolgálja.

Élettanilag a következő történik: Amennyiben a szervezetben elkezd emelkedni a szén-dioxid-koncentráció úgy, hogy közben az oxigénkoncentráció is kellő mértékű, akkor többek között egy olyan változás indul be, hogy a vérben az oxigénszállításért felelős hemoglobin egyre könnyebben fogja leadni oxigéntartalmát a sejtekben[1], ami a sejtek működését intenzívebbé, de nem túl intenzívvé teszi. Több lesz sejtszinten az energia, ami egyebek mellett az emésztésre, az anyagcserére is serkentőleg hat. A gyorsuló és teljesebb emésztés miatt a bevitt táplálékokat az emésztőrendszer egyre jobban hasznosítja, tehát felhasználja, nem pedig nem raktározza. Mindezek mellett még a különféle testtájakon lévő súlyfelesleg (leginkább zsír és víz) is egyre jobban megmozdul és apadni kezd, ami szintén a fogyás irányába hat.

Mivel sejtszinten növekszik meg az energia, ezért ez nemcsak az emésztésre, hanem az egész testre kihat: javul az immunrendszer működése, a kiválasztás, a légzés, a szívműködés, még az agyműködés is. A folyamat természetesen az emésztéshez közvetlenül vagy közvetetten kapcsolódó szervekre is pozitív hatást gyakorol, javul a máj, az epe, a hasnyálmirigy, a vese, a nyirokmirigyek állapota is. Ahogy nő a sejtekben a szén-dioxid-koncentráció, úgy növekszik energiaszintjük a megnövekvő oxigénellátottság miatt. Nyilvánvaló, hogy a szén-dioxid-koncentráció növelésének is van egy észszerű felső határa, amit azonban nagyon kevesen képesek elérni – nyugodtan leírhatom, lényegében senki sem – normális körülmények között. (A nem normális körülmények: mérgezés, baleset és súlyos légzéselégtelenség.)

A szén-dioxid teljesen tisztán belélegezve mérgező, pontosabban fullasztó gáz. Ha a belélegzett gázban túl magas az aránya (például a mustgázban, ami a must erjedése során keletkezik a borospincékben), akkor kiszorítja a levegőből az oxigént, így a vérben található hemoglobin sem tudja kellő mértékben felvenni azt. A belélegzett levegőben az oxigéntartalomnak minimum 16 százalékosnak kell lenni. Alacsonyabb értékek esetén az emberek többségénél rövid idő alatt légzési nehézségek lépnek fel. (A tiszta levegő oxigéntartalma 21%, szén-dioxid-tartalma 0,04%.) A szén-dioxid kisebb (0,1–2%) koncentrációkban nem túl hosszú időn keresztül való belégzése többféle pozitív hatást is kifejt a szervezeten belül. Ezek a hatások természetesen csak akkor jelentkeznek, ha a szén-dioxid mellett kellő mennyiségű oxigén is van.

A szén-dioxid pozitív hatásai a testben

Ellazítja az izmokat. Az izomlazító hatás főleg a simaizmoknál érvényesül, például az erek és a légutak falában lévő izomzat esetében. Az erek és a légutak kitágulnak, a bélmozgást segítő izmok pedig ellazulnak szén-dioxid hatására. Az akaratunkkal irányítható ún. harántcsíkolt izmok és a szívizom esetében ez alig érvényesül. (Megfigyelhető például, hogy ha valaki lecsökkenti légzését 1-2 percig, akkor a székrekedéses székletürítés is könnyebben lezajlik, mert a vérben megnövekedett szén-dioxid a végbél záróizmait is lazítja.) A magas vérnyomásúak zöménél is tapasztalható, hogy vérnyomáscsökkenés következik be az artériás erek simaizomzatának kitágulásából adódóan, különösen, ha a szén-dioxid-koncentráció növekedése lassan történik meg. (Túl gyors növekedés esetén ezt stresszként élheti meg a szervezet, ekkor vérnyomás-emelkedés következhet be.)

Javítja az oxigénellátást. A szén-dioxid sokkal könnyebbé teszi a hemoglobin oxigénleadását a sejtekben, miközben a felvételét alig gátolja a tüdőben, így a sejtek könnyebben jutnak oxigénhez.

Kevesebb szabad gyök keletkezik. Leginkább alacsony oxigéntartalom esetén keletkeznek egészségkárosító szabad gyökök a sejtekben. Mivel ez a folyamat szén-dioxid jelenlétében korlátozottabb, így ez is a szén-dioxid egyik pozitív hatása.

Csökkenti a gyulladásokat. A gyulladt részek „nem szeretik” a szén-dioxidot. Mivel a szén-dioxid gyulladáscsökkentő hatású, így az erek falában lévő kezdődő elmeszesedéseket, az ízületekben lévő reumatikus panaszokat, a tüdő hurutosodását is gyógyítja, hiszen ezek tulajdonképpen gyulladások.

Idegrendszeri stabilitás. Szén-dioxid hatására az idegrendszer összehangoltabban működik, így olyan problémák kialakulását gátolja, illetve kezeli, mint a pánikroham, a különféle görcsök, az alvási rendellenességek, az epilepszia, a depresszió, a skizofrénia és a függőségek. Természetesen a légzőgyakorlatok nem jelentik az idegrendszeri és mentális betegségek kezelésének egyetlen és üdvözítő módját, de nagyon hasznos részét képezhetik egy terápiának.

Részt vesz a vér és más testnedvek szabályozásában. Így például csökkenti a vér viszkozitását, szabályozza a pH-t, csökkenti a vérlemezkék összetapadását.

Segíti a glutaminszintézist. A tanulmányok a következő területeken találták hasznosnak a glutamint:

- növeli a fehérjeszintézist és a fehérjék beépülését (ezért kedvelik a testépítők is);

- növeli a nitrogén-visszatartást (jót tesz a szívnek);

- csökkenti az izomleépülést;

- csökkenti a regenerációs időt;

- javítja az immunfunkciókat, vagyis erősíti az immunrendszert.

Segíti a tüdő sérült részeinek gyógyulását. Ez főként krónikus obstruktív tüdőbetegség (COPD) esetén fontos.

Tágítja a hörgőket és a léghólyagokat. Ezzel könnyebbé teszi a légzést, ami asztmásoknak különösen jó hír.

Csökkenti az étvágyat. Megfigyelték, hogy azok, akik túllélegeznek, többet is esznek. Ennek magyarázata az, hogy a túllégzés hatására a test lúgosodik, ami étvágygerjesztő hatású. Gyakorlatlan úszóknál, strandolóknál lehet jól megfigyelni, hogy mennyire éhesek, amikor kijönnek a vízből. Ők általában a vízben nagymértékben túllélegeznek, és nemcsak a testmozgás és a víz hűtő hatása miatt nő meg az étvágyuk.

Szabályozza és elmélyíti a légzést. A szén-dioxid kellő arányú jelenléte az artériás vérben csökkenti az éjszakai légzési apnoét, automatikusan egyre inkább hasivá alakítja át a légzést (ha mellkasi), továbbá csökkenti a felhasznált levegőmennyiséget.

A szén-dioxid-szint növelési módjai

A testben háromféle módon lehet megnövelni a szén-dioxid-koncentrációt, és ezek közül kettőt vagy akár mindhármat lehet egyszerre alkalmazni:

1. Visszafogott légzés. Az egyén egyszerűen kevesebbet lélegzik, mint rendszerint szokott. Erre dolgozta ki több évtizeddel ezelőtt dr. Butejko módszerét, melyet már több százezren sikerrel használtak és használnak világszerte.

2. Testmozgás. Testmozgás során az izmok működése közben szén-dioxid képződik. Megfelelő légzéssel, technikai megoldásokkal kombinálva a testmozgást, nagymértékben növekszik a szén-dioxid-tartalom a testben úgy, hogy az terápiásan kihat a nyugalmi állapotokra is.

3. Technikai megoldások. Léteznek technikai eszközök, amelyekkel terápiásan meg lehet növelni szervezetünkben a szén-dioxid-koncentrációt. Többek között: maszkok alkalmazásával, mofettával, oxigén–szén-dioxid gázkeverék belélegzésével (csak kórházakban), speciális légzésterápiai eszközökkel, például palackkal.

Mielőtt e három mód bővebb tárgyalásába belemennék, fontosnak tartom előrebocsátani: nem olyan egyszerű a dolog, hogy valaki vásárol egy szén-dioxid-palackot, beteszi a hálószobájába és a palack tartalmából kiengedve valamennyit, egy kicsit vagy jobban „feldúsítja” a levegőt éjszakára, mondván, ettől majd szépen lefogy. Nagyon veszélyes lenne ilyesmivel próbálkozni – senki ne tegye! A szén-dioxid-koncentráció hosszabb időn (kb. 10 perc) keresztül ne haladja meg a belélegzett levegőben a 2 százalékot! Az egészségügyi határérték: 0,5 százalék, jó okkal. Ha valaki huzamos időn keresztül 1,0 százalék szén-dioxid-tartalmú levegőt lélegez be, először úgy kb. 20-30 percig kedvező tünetei lesznek (erősebb koncentráció, energikusság kb. 20 perc után, valószínűleg vérnyomáscsökkenés, nyugodtabb kedély, kellemes hőérzet), de utána olyan tünetek jönnek, amiket jobb elkerülni (nehézlégzés, szapora szívverés, szédülés, hasmenés és hasonlók). Ezek a tünetek az ember természetes élettani működéséből fakadnak. Ha lassan elkezd nőni a szervezetünkben a szén-dioxid-koncentráció, először biztosan pozitív hatásokat tapasztalunk. Ha viszont ez túlmegy egy határon, abból gondok lesznek. Érdemes úgy gondolni a szén-dioxidra, mint egy gyógyszerre. Bizonyos mértékig terápiás hatású, azt meghaladva mérgező.

Annak, aki légzőgyakorlatokat, testmozgással összekapcsolt légzőgyakorlatokat végez, biztosan nem lesz gondja ezzel. Technikai megoldásoknál viszont lehetséges, de okosan és figyelemmel használva ezeket az eszközöket, a veszélyek teljesen megszüntethetők.

1. Ez a törvényszerűség az ún. Bohr-effektus, amit 1904-ben dr. Christian Bohr dán élettantudós fedezett fel. Felfedezésének lényege, hogy az oxigénszállító hemoglobin több oxigént ad le a sejtekben, ha ott magasabb a szén-dioxid-koncentráció.

2. A sejtek oxigénellátottságának mérése

E célra egy nagyon egyszerű és kiváló módszert dolgozott ki az előző fejezetben említett Butejko professzor, aki a légzés átalakításán keresztüli gyógyítást kutatta. E méréshez nem szükséges más, mint egy másodperceket mérni képes óra, a mérés pedig maga a kontrollszünet meghatározása.

A kontrollszünet az az időtartam, amely nyugalmi állapotban eltelik egy normál kilégzés és a légszomj megjelenése között úgy, hogy közben az egyén nem vesz levegőt. Ezt a mérési módszert dr. Butejko azért dolgozta ki, hogy legyen egy nagyon egyszerű, kíméletes, mégis jó eszköz arra, hogy meg lehessen állapítani, milyen valakinek az állapota szén-dioxid-tolerancia szempontjából. Ez az érték egy megbízható irányadó adat az oxigénellátottságról és egyidejűleg az egészségi állapotról.

A meghatározást a következőképpen kell elvégezni. Üljön le egyenes háttal egy székre úgy, hogy mindkét combja vízszintes helyzetben legyen, talpai pedig a földön. Lélegezzen nyugodtan, ahogy általában szokott. Magát a mérést előzze meg legalább 4-5, de inkább 10 perc nyugodt ülés. (Reggeli felébredéskor elég 1-2 perc is.) Egy normál kilégzés után fogja be az orrát, szája legyen csukva a mérés közben. Amikor a kilégzést követően befogja az orrát, nézzen egy másodpercet is mérő órára és várja meg – a nyugalmi helyzetet továbbra is fenntartva –, hogy megjelenjen mellkasában a légszomj első jele. Ez általában a rekeszizom vagy a mellkasi izmok kisebb összehúzódása, feszülése. Ekkor nézze meg újra az órát! A kontrollszünet az az időtartam, ami a két időpont között eltelt. Akkor jó a mérés elvégzése, ha a mérési idő letelte után, a légzés újrakezdésekor a légzés ugyanolyan, mint előtte volt. Nem jó, ha nagyobb légvételek szükségesek a gyakorlat után, mint normálisan; ezzel csak becsapná magát a gyakorló. Érdemes először 2-3 percenként elvégezni a gyakorlatot, hogy hozzászokjon a gyakorlattal járó új érzetekhez, érzésekhez. (Sokan szeretik mellőzni az orr befogását a mérés során. Sajnos, kevesen tudják úgy megmérni a kontrollszünetüket szabadon hagyott orral, hogy közben kismértékben ne lélegezzenek. Ez az enyhe légzés szinte észrevehetetlen, de a mérési eredményt még ez a kevés is nagyban befolyásolja. Tessék befogni mérés közben az orrot! Aki ezt nem teszi, csak magát téveszti meg.)

A kontrollszünet a szén-dioxid-toleranciát jellemző adat, hiszen a mérés során azt határozzuk meg, mennyi idő eltelte után nő meg a szén-dioxid-koncentráció nyugalmi állapotban annyira, hogy a légzőközpont belélegzést követeljen. A sejtek oxigénellátottsága nagymértékben függ a bennük lévő szén-dioxid koncentrációtól. Az emberi test úgy működik, hogy ha magasabb a kiindulási szén-dioxid-koncentráció, akkor nagyobb a tolerancia a szén-dioxid-koncentráció további növekedésére is. Ezáltal a kontrollszünet jól jelzi, milyen az egyén sejtjeinek oxigénellátottsága.

Minél magasabb ez az időtartam, annál jobb a sejtek oxigénnel való ellátottsága. A lakosság többségénél ez az érték jelenleg 15–20 mp között van. Az egészség 40 mp fölött kezdődik és 50 mp feletti (reggel mérve) az igazán egészséges érték, ami a lakosság töredékénél figyelhető csak meg, és megfelelő légzőgyakorlatok nélkül napjainkban szinte elérhetetlen a civilizációs hatások miatt.

A kontrollszünetet több tényező befolyásolja. Ezek a következők:

- egészségi állapot

- a mérés ideje az utolsó étkezéshez képest

- mérés előtti fizikai állapot

- lelkiállapot

- testtartás

- napszak

- légzőgyakorlat(ok)

Az egészségi állapot alapvetően megszabja a kontrollszünet időtartamát. A kontrollszünet maga pedig meglehetősen jól jellemzi az általános egészségi állapotot. Ha valaki megbetegszik (például náthás lesz), akkor 10 mp-cel vagy akár többel is rövidül a kontrollszünete.

A mérés ideje az utolsó étkezéshez képest. Ha az illető éppen befejezte az étkezést vagy még emészti az utoljára bevitt táplálékot, akkor az oxigént fogyaszt, így természetesen rövidebb lesz a kontrollszünet, mint üres gyomorral. A gyomor teltsége esetén erőteljesebb a mellkas szerepe a légzésben, ami szintén a kontrollszünet rövidülését eredményezi.

A mérés előtti fizikai állapot úgy befolyásolja a mérés eredményét, hogy fáradtan rövidebb kontrollszüneteket lehet mérni, hiszen az oxigén jelentős része a regenerálódásra használódik el. Egy komolyabb fizikai terhelés (például 10 kilométer lefutása) után talán csak a következő nap reggelére normalizálódik a kontrollszünet.

A lelkiállapot is nagyon fontos, hiszen kiegyensúlyozott, nyugodt lelkiállapotban egészségesebb a légzés is, és ez a kontrollszüneten is meglátszik: aggódó, stresszes állapotban jóval rövidebb.

A testtartás úgy határozza meg a kontrollszünetet, hogy ha a mérés előtti időszakban görnyedt testhelyzetben volt, akkor alacsonyabb az érték, mint ha egyenesen ült vagy állt.

A napszak ugyancsak meghatározó, mivel lehetséges, hogy reggel a kontrollszünet csak a fele a későbbi időszakokban mérhetőnek. Nagyban meghatározza a reggel mérhető értéket, hogyan alszik valaki (nyitott vagy zárt szájjal, milyen testhelyzetben, hány fokos helyiségben stb.). A reggeli érték sokkal jobban jellemzi az általános egészségi állapotot, mint a napközbeni, mivel utóbbi a normál légzéstől vagy a légzőgyakorlatoktól aránylag könnyen megváltozhat. A reggeli érték azért is nagyon fontos, mert az mutatja meg, hogy alvási időszakban milyen a szervek oxigénellátottsága. Ha a reggeli érték alacsony (pl. 10 mp), az azt jelenti, hogy az alvás ideje alatt nagyon gyenge a sejtek, a test regenerációja, miközben lehet, hogy a napközbeni érték 20 mp körüli lesz.