AMTAK E-KÖNYVEK

SZOPHOKLÉSZ

OEDIPUS KOLONOSBAN

Fordította: BABITS MIHÁLY

AMTAK Bt, 2023

Cop. AMTAK Bt, 2023

Sorozatszerkesztő: Varsányi József

Grafikai tervező: Vári Gabriella

ISBN 978-615-6651-49-5

Kiadó: AMTAK Bt, 2040 Budaörs, Semmelweis u. 6/B

+36 20 218 6762 amtakbt@gmail.com www.amtak.hu

Látogasson el megújult honlapunkra, ahol rengeteg új kiadvány várja nagy árkedvezményekkel!

Próbálja ki pendrive-könyveinket is! Minek rakná tele lakását zsúfolt könyvespolcokkal, ha egy albumban elfér egy teljes könyvszekrény anyaga? Bármikor elővehető, könnyen kezelhető, és nem foglalja a tárhelyét sem. Kiadónktól rendelve egységesen 2.500 Ft/db, amin elfér akár sokezer oldal, és az ár tartalmazza a postaköltséget is. Laptopról vagy megfelelő csatlakozóval telefonról is olvasható.

Készült: AMTAK Bt, Budaörs

SZOPHOKLÉSZ

OEDIPUS KOLONOSBAN

Fordította: Babits Mihály

A DRÁMA SZEMÉLYEI

OEDIPUS
ANTIGONÉ
IDEGEN
ATTIKAI AGGOK KARA
ISMÉNÉ
THÉSEUS
KREON
POLYNEIKÉS
HÍRNÖK

OEDIPUS

Vak aggastyánnak lánya, mondd, Antigoné,
mely tájra értünk, milyen nép várossa ez?
Ki fogja ma fogadni szegény bujdosó
Oedipust fukar adomány morzsáival?
Keveset kérek, s kevésnél is kevesebb,
amit kapok, de ennyi ép elég nekem,
mert megtanitott türni a sok szenvedés,
az átélt hosszu évek és a büszke sziv.
De nézz szét, lányom, s pihenőhelyet ha látsz
itt a nyilt uton vagy egy szent liget hüsén,
állits meg és ültess le. Meg kell tudni már,
hol vagyunk? Mert idegenek vagyunk mi itt,
s csak a bennlakók mondhatják meg mit tegyünk.

ANTIGONÉ

Apám, te szegény Oedipus, utunk előtt
nagy tornyok állnak, úgy látom, városkapuk,
s ez itt bizonnyal szent hely. Telenőtte dus
borostyán, szőllő és olajfa. Lombja közt
sürün rebbenő csalogány zengedezik.
Hajtsd itt az érdes kőülésre tagjaid.
Korodhoz képest, amit tettél, jó nagy út.

OEDIPUS

Ültess le hát és gyámolítsd szegény vakot.

ANTIGONÉ

Értek én ahhoz. Megtanított az idő.

OEDIPUS

S meg tudod-e mondani, hol álltunk meg így?

ANTIGONÉ

Athént tudom, de pontosabban nem tudom.

OEDIPUS

Valóban, minden utas Athénről beszélt.

ANTIGONÉ

Menjek kérdezősködni tán, milyen hely ez?

OEDIPUS

Menj, gyermekem, ha ugyan lakható vidék.

ANTIGONÉ

Lakják. De nem kell messze menni. Ott jön egy
ember felénk. Úgy látom, éppen erre tart.

OEDIPUS

Erre tart? És gyorsan jön-e? Közelg-e már?

ANTIGONÉ

Sőt itt is van már. Úgyhogy amit mondani
jónak látsz hozzá, mondjad, mert előtted áll.

OEDIPUS

Óh idegen, mert hallom e lánytól, aki
kettőnk helyett lát, hogy felénk jössz, épp nagyon
jókor, hogy megmondd nékünk, amit nem tudunk -

IDEGEN

Ne szólj tovább, míg el nem hagytad e helyet:
oly földön állsz, melyet taposni nem szabad.

OEDIPUS

S micsoda föld ez? Melyik isten birtoka?

IDEGEN

Ez szűz még, és nem lakják, mert úrnői a
szörny istennők, a Föld és Éj leányai.

OEDIPUS

S minő szent névvel kérhetném kegyelmüket?

IDEGEN

Mindentlátó Eumenidáknak mondja e
táj népe őket: másutt más név járatos.

OEDIPUS

Fogadják hát az esdeklőt irgalmasan:
mert én e helyről többet el nem távozom.

IDEGEN

Mi az? Mit mondasz?

OEDIPUS

Így rendelte végzetem.

IDEGEN

Kitiltani nem merlek, míg hírt nem viszek
a városba, és utasítást nem kapok...

OEDIPUS

Az istenekre, idegen, ne vesd meg a
bujdosót, és ha hozzád fordul, válaszolj!

IDEGEN

Kérdezz! Éntőlem nem fog érni megvetés.

OEDIPUS

Mondd hát, hová jutottunk, s mi e táj neve?

IDEGEN

Hallgass rám, s megtudsz mindent, amit én tudok.
Itt ez az egész környék szent, mert védi a
dicső Poseidon és a tűz-hozó titán,
Prométheus. A föld, melyet tiporsz, ahogy
hivják, a "tartomány érctalpú küszöbe",
Athén bástyája; s köröskörül a mezők
kérkedve vallják ős fejedelmüknek a
lovas Kolónost: annak hordja egy-közös
névvel nevezve valamennyi a nevét.
Ilyen hely ez, jövevény! S nem szavak, hanem
ősi szokások őrzik mind e hagyományt.

OEDIPUS

Tehát emberek élnek itt, s lakott hely ez?

IDEGEN

Igen; s az isten neve lett a nép neve.

OEDIPUS

Királyuk van, vagy a többség uralkodik?

IDEGEN

Athén királya az egész vidék ura.

OEDIPUS

S kié Athénban a jog és a hatalom?

IDEGEN

Théseusé, mert apja, Aegeus, halott.

OEDIPUS

Elmenne hozzá egyikőtök hírnökül?

IDEGEN

Jelentést tenni? Vagy tán ide hívja őt?

OEDIPUS

Nagy haszna lesz belőle, ha kicsit segít.

IDEGEN

Mily hasznot várhat oly embertől, aki vak?

OEDIPUS

Ha szólok, a szavaim nem lesznek vakok.

IDEGEN

Tudod mit, hogy ne csalódj, idegen? Mivel
látszik, nemes vagy, bármily szerencsétlen is,
pihenj még itt, hol megtaláltalak, míg én
jelentést teszek. Nem a városban, csupán
a környéken-lakóknak. Hadd döntsék el ők
maradj-e nálunk, vagy menj utadon tovább?

OEDIPUS

Mondd, kislányom, elment már az az idegen?

ANTIGONÉ

Elment már, úgyhogy bátran beszélhetsz, apám,
mert nincsen a közelben senki más, csak én.

OEDIPUS

Óh szörnyűarcu istennők, ha már a ti
földetek ez, hol legelőbb ültem le itt,
ne legyetek szigoruak irántam és
Apollóhoz, ki sok rosszat jósolt nekem,
de azt mondta hogy végre enyhülést lelek,
s elérek vándorlásom végéhez, mikor
istennők földje lát vendégül engemet.
Ott elpihen majd fáradságos életem,
szerencsét hozva arra, ki befogadott,
s átkot hozva mindenkire, ki elűzött.
És jelnek, hogy a jóslat teljesül, igért
földrengést és mennydörgést és villámokat.
Most látom, hogy nem véletlen, csaló madár,
hanem olyan, akit ti küldtetek, hozott
e szent ligetbe: így kerültem én, kinek
nincs borom, rögtön tihozzátok, kik a bort
megvetitek, s ültem azonnal a ti szent,
goromba lépcsőtökre. Adjatok azért,
istennők, a jós-szózat értelme szerint
megoldást életemnek és befejezést!
Hacsak nem véltek méltatlannak erre, mert
sorsom a földi sorsok utolsója volt.
Halljátok, ős sötétség édes lányai,
halljad, Athena, nagy Pallasról nevezett,
legdicsőbb város minden városok között!
Óh szánjátok meg Oedipus boldogtalan
árnyát: mert árnya már csak annak, aki volt.

ANTIGONÉ

Maradj most csöndben. Jön felénk már egy csapat
nagy kortól aggott ember, s fürkész, merre ülsz?

OEDIPUS

Néma leszek. Vezess az útból félre s rejts
a liget fái közé, hadd halljam, miről
beszélnek. Aki jól figyel s mindent megért,
az tud csak lenni tetteiben óvatos.

KAR

Ki volt? Hova lett? Keresd meg!
Merre futott, hova tünt a vakmerő vén?
Óh, a szemtelen agg vendég!
Kérdezzük, lessük őt!
Kutassad mindenütt!
Nem földink! Csavargó,
aki messziről
jött hozzánk! Soha másképp nem
lépett volna a zord szüzek
szüz berkébe, kiket névvel
mondani rettegünk:
kik közelében szemlehunyva
járunk, hangtalanul, csupán
néma gondolatunk beszél.
És most jő ez az ismeretlen,
ki előtt nincs szentség,
s akiért hiába kutatja szemem
az egész ligetet,
nem tud nyomára akadni.

OEDIPUS

Jövök, itt vagyok, látjátok, a szó
a vakok sugara.

KAR

Óh jaj, szegény!
Rossz látni ilyent, rossz hallani is.

OEDIPUS

Ne keressetek törvénytaposót!

KAR

Zeus, irgalmazz! Ki ez az öreg?

OEDIPUS

Ki vagyok? Bizony nem a boldogság
példája, ti környék bölcs urai!
Máskép nem a más szeme őrzene és
nagy szivem apró
gondok miatt nem epedne.

KAR

Jajjaj, te szegény vak ember!
Már a világra talán vakon születtél.
S látszik rajtad a hosszú kor.
De én nem engedem
hogy átkod még növeld!
Túljársz a határon!
Ne hatolj tovább
e füves liget ájtatos
csöndjén át, hol az áldozók
méze csorran a szent patak
habja közé: vigyázz!
Bús idegen, balgán ne vétkezz!
Tartsd távol magad, óvakodj!
Lépj ki! Messzire mentél már!
Hallasz-é, nyomorult bolyongó?
Ha szavamra hallgatsz,
a tilos ligetet hagyd el s jere ki,
hol szólni szabad:
ott szólj hozzám, de előbb ne!