részlet

Budapest, 2022

A fordítás alapjául szolgáló mű:
Christina Lauren: The Unhoneymooners

Copyright © 2019 by Christina Hobbs and Lauren Billings
Originally published by Gallery Books, a Division of Simon and Schuster, Inc.,
All rights reserved

borítófotók © Getty Images
borítóterv © Simon and Schuster, Inc.

Hungarian translation © Lévai Márta, 2022
© XXI. Század Kiadó, 2022

ISBN 978 963 568 191 4

21. Század Kiadó – XXI. Század Kiadó Kft., Budapest
Felelős kiadó Bárdos András és Rényi Ádám

Kiadványfelelős Kovács-Rényi Anna
Szerkesztette Kurta Zsuzsanna
Előkészítés Takács Andrea
Korrektúra Harrach Judit

Elektronikus változat: Ambrose Montanus

Hugues de Saint Vincentnek.
Dolgozz, mint egy kapitány, játssz, mint egy kalóz.

első fejezet

A vihar előtti csöndben – amely ebben az esetben a menyasszonyi lakosztály áldott nyugalmát jelenti, mielőtt beindul az esküvői szertartás őrülete – ikernővérem kritikusan pillant frissen lakkozott gyöngyházrózsaszín körmére, és így szól:

– Fogadjunk, hogy megkönnyebbültetek, amiért nem változtam át egy olyan rémes menyasszörnnyé. – Jóságos mosollyal felém néz a helyiség túlsó végébe. – Fogadjunk, hogy arra számítottatok, hogy lehetetlenül fogok viselkedni.

Ez a megjegyzés annyira gyönyörű találat itt és most, hogy legszívesebben lefotóznám, és bekeretezném. Sokatmondó pillantást váltok Julietával, az unokahúgunkkal, aki épp azzal van elfoglalva, hogy újrafesse Ami lábkörmét („Inkább barackszínűnek kellene lennie, nem babarózsaszínnek, nem gondolod?”), és Ami menyasszonyi ruhája felé intek, amely egy szaténnal bevont vállfán függ előttem, és az én aprólékos mozdulataim gondoskodnak majd arról, hogy minden egyes flitter laposan feküdjön a felső részén.

– Attól függ, mit értesz menyasszörnyön.

Ami tekintete ismét az arcomra vándorol, ám ezúttal inkább úgy fogalmaznék, hogy kissé lélektelenül mered rám. A menyasszonyi melltartócsoda és a testére feszülő aprócska bugyi láttán nem tudok nem arra gondolni, bizonyos mértékű testvéri émelygéssel kísérve, hogy e két remekbe szabott darab később egyértelműen áldozatul esik Dane, Ami rendkívül menő vőlegénye támadásának. A testvérem ízléses sminket, és gondosan feltornyozott fekete hajába tűzött habos fátylat visel. Durva. Az jár a fejemben, hogy korábban ránézésre egyformák voltunk, még ha tudtuk is, hogy két teljesen különböző személy rejtőzik az azonosnak látszó küllem mögött, de ez most egy teljesen ismeretlen szituáció: Ami nővérem mint a menyasszony ábrája a lexikonban. Egy csapásra elveszett az életünk közti bárminemű hasonlatosság.

– Nem vagyok menyasszörny! – tiltakozik. – Csak perfekcionista.

Megkeresem a listámat, és a magasba emelve meglengetem, hogy magamra vonjam a figyelmét. Súlyos, cikcakkos szélű, rózsaszín papír, rajta finom gonddal rajzolt betűk: Olive teendői – az esküvő napjára, alatta a lista, amely hetvennégy (hetvennégy) tételt tartalmaz, olyan feladatoktól kezdve, mint Ellenőrizni, hogy szimmetrikusan állnak-e a flitterek a menyasszonyi ruhámon, egészen odáig, hogy Leszedni az elhervadt virágokat az asztaldekorokról.

Minden koszorúslánynak van egy saját, külön bejáratú listája. Talán nem mind olyan terjedelmes, mint a menyasszony tanújáé, de hasonlóképpen izgalmasak, és mindet kézzel írták. Ami még kis négyzeteket is rajzolt rájuk, hogy kipipálhassuk, ha valamelyik feladatot elvégeztük.

– Vannak olyanok, akik ezeket a listákat kissé eltúlzottnak mondanák – mondom.

– És pont azok eme „egyesek” – replikázik Ami –, akik fél karjukat adnák azért, hogy legalább feleolyan jó esküvőjük legyen, mint ez.

– Igaz. Ők esküvőszervezőt bíznak meg azzal, hogy… – bökök a listámra – …hogy „Letörölje a párát a székekről a ceremónia előtt fél órával”.

Ami megfújkálja a körmeit, hogy gyorsabb száradásra késztesse a lakkot, és démoni kacajt hallat.

– Bolondok!

Biztos tudjátok, mit mondanak az önbeteljesítő jóslatokról. Ha győzöl valamiben, egyszerre győztesként tekintesz magadra, és aztán valahogy onnantól… folyton nyersz. Ebben kell lennie igazságnak: ott van Ami, aki mindig nyer. Lazán belepottyantotta a jegyét a gyűjtőládába az utcai vásáron, és egy rakat közösségi színházi belépővel tért haza. Betette a névjegyét egy csészébe a The Happy Gnome-ban, és az ölébe hullott egyévnyi ingyensör a helyen. Nyert stílustanácsadást, könyveket, jegyeket különféle mozipremierekre, egy elektromos fűnyírót, óriási kupacnyit a legkülönfélébb feliratú felsőkből, sőt egyszer még egy kocsit is. Természetesen az a kalligrafikustoll- és míves papírkészlet is nyeremény volt, amit a listáink megírásához használt.

Száz szónak is egy a vége, amikor Dane Thomas előállt a lánykéréssel, Ami azonnal újabb, minden eddiginél izgalmasabb próbatételt fedezett fel a helyzetben, jelesül, hogy minél többet spóroljon a szüleink számára az esküvői költségeken. A teljes igazsághoz tartozik, hogy anya és apa megengedhetné magának, hogy rendesen hozzájáruljanak – sok szempontból zűrös emberek, de anyagilag éppenséggel nem –, ám Ami számára a világ legjobb játéka megúszni, hogy valamiért fizetnie kelljen. Ha Eljegyzés előtti Ami úgy nézett a csökkentett árak vadászatára mint versenysportra, hát Eljegyzés utáni Ami szemében ez egyenesen maga volt az olimpia.

Kiterjedt családunk egyetlen tagja sem lepődött meg hát, amikor Ami sikeresen megtervezett egy luxusesküvőt, kétszáz vendéggel, tengeri ételektől roskadozó büféasztallal, csokiszökőkúttal, valamint csöbröket, vázákat és kelyheket elöntő, színorgiában tobzódó rózsatengerrel – úgy, hogy mindez nem fájt többe, mint ezer dollárba. Maximum. A testvérem a lelkét is kiteszi, hogy mindig megtalálja a legjobb akciót és árverést. A Twitteren meg a Facebookon minden egyes útjába kerülő kiárusításra reagál, sőt egyszerű és találó e-mail-címe is így hangzik: AmeliaTorresWins@xmail.com.

Immár teljesen meggyőződvén róla, hogy egyetlen flitter sem bomlasztja a rendet, leakasztom a ruhát a falra szerelt fémakasztóról, és felkészülök, hogy az ara elé járuljak vele.

Ám amint hozzáérek a vállfához, a testvérem meg az unokahúgom unisonóban visítani kezd. Ami felemeli a kezét, matt rózsaszínre festett ajka elszörnyedt kiáltásra nyílik.

– Inkább hagyd a helyén, Ollie – mondja. – Jobb, ha én megyek oda. Amilyen szerencséd van, még elbotlasz, egyenesen belezuhansz a gyertyába, és az egész egy pillanat alatt égettflitter-szagú golyóvá válik.

Nem vitázom vele: igaza van.

Tartalom

első fejezet

második fejezet

harmadik fejezet

negyedik fejezet

ötödik fejezet

hatodik fejezet

hetedik fejezet

nyolcadik fejezet

kilencedik fejezet

tizedik fejezet

tizenegyedik fejezet

tizenkettedik fejezet

tizenharmadik fejezet

tizennegyedik fejezet

tizenötödik fejezet

tizenhatodik fejezet

tizenhetedik fejezet

tizennyolcadik fejezet

tizenkilencedik fejezet

huszadik fejezet

epilógus

Köszönetnyilvánítás

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Jost – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License 2.0
Roboto – Apache License 2.0