Nina Milne

Csokiba mártott boldogság

Kate Hardy

Érzéki illatok

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy -visszakereső rendszert; kivételt képez a kritikus, aki kritikájában rövid szakaszokat idézhet belőle. Ez a kiadvány a Harlequin Enterprises ULC-vel létrejött megállapodás nyomán jelenik meg. Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

§ All rights reserved including the right of reproduction in whole or in part in any form. Without limiting the generality of the foregoing reservation of rights, no part of this publication may be modified, reproduced, transmitted or communicated in any form or by any means, electronic or mechanical, including photocopy, recording or any information storage and retrieval system, without the written permission of the publisher, except for a reviewer, who may quote brief passages in a review. This edition is published by arrangement with Harlequin Enterprises ULC. This is a work of fiction. Names, characters, places and incidents are either the product of the author’s imagination or are used fictitiously, and any resemblance to actual persons, living or dead, businesses, companies, events or locales is entirely coincidental and not intended by the author.

© Nina Milne, 2021 – Vinton Kiadó Kft., 2025

A Júlia 829. eredeti címe: Whisked Away by the Italian Tycoon (Harlequin, Mills & Boon Romance)

Magyarra fordította: Deák B. Miklós

© Pamela Brooks, 2010 – Vinton Kiadó Kft., 2025

A Júlia 830. eredeti címe: Champagne with a Celebrity (Harlequin, Mills & Boon Modern Heat)

Második, átdolgozott kiadás. (Első megjelenés: 2013)

Magyarra fordította: Járdán Eszter

Nyomtatásban megjelent: a JÚLIA 829-830. számában, 2025

Átdolgozott kiadás

ISBN 978-615-108-052-8

• Kép: Shutterstock

A HARLEQUIN ® és ™ a Harlequin Enterprises Limited vagy a konszern leányvállalatai tulajdonában álló védjegy, amelyet mások licencia alapján használnak.

Magyarországon kiadja a Vinton Kiadó Kft., 2025

- A kiadó és a szerkesztőség címe: 1118 Budapest, Szüret u. 15.

- Felelős kiadó: dr. Bayer József

- Főszerkesztő: Vaskó Beatrix

- Telefon: +36-30-300-9899-4351; e-mail cím: info@vintonkiado.hu

Kiadónk újdonságairól, a megrendelési lehetőségekről honlapunkon is tájékozódhat:

www.vintonkiado.hu

Az e-book formátumot előállította:

www.bookandwalk.hu

Nina Milne

Csokiba mártott boldogság

1. FEJEZET

Luca Petrovelli felcsatolta a mandzsettagombját. Az egyszerű minta – egy kakaóbab – büszkeséggel töltötte el. A logó a Palazzo di Cioccolato nevű cégéé volt, egy exkluzív csokoládémanufaktúráé, amelynek termékeit Luca egy napon a világpiacra akarta dobni.

De az ambíciói súlyos csapást szenvedtek, amikor meghalt az apja: a férfi, aki elhagyta őt, amikor Luca még csak ötéves volt. James Casseveti cserben hagyta terhes feleségét és ötéves fiát, hogy egy másik nőt vegyen feleségül, egy sok pénzzel és előkelő kapcsolatokkal rendelkező angol arisztokratát. Vagyonát és kapcsolatait ezután arra használta fel, hogy saját, világszerte sikeres édesipari céget alapítson: a Dolcit.

Az ifjú Lucának végig kellett néznie apja sikereit, és megfogadta, hogy felülmúlja őt. Egy nap meg akarta mutatni James Cassevetinek, hogy fölötte áll. Nemrég már közel járt hozzá, mert tervbe vette egy új termék bevezetését és egy üzlet létrehozását Londonban, amelyet pazar partival akart megnyitni. Luca megpróbálta elképzelni az apja arcát, rajta a meglepetés, a döbbenet és a megbánás kifejezésével…

De mindez már a múlté. James Casseveti nyolc hónappal ezelőtt meghalt, megfosztva Lucát a bosszú és az igazságszolgáltatás lehetőségétől – és attól, hogy feltegye neki azokat a kérdéseket, amelyek gyermekkora óta gyötörték.

Hogy hagyhattál el?

Miért nem akartál látni?

Mit csináltam rosszul?

Természetesen nem tette volna fel neki ezeket a kérdéseket. A válaszokat amúgy is tudta, mert rájött az összefüggésekre. Valami alapvető bajnak kell lennie vele, hiszen melyik szülő hagyná el a gyerekét, akit őszintén szeret, és nem hívná fel soha többé, nem küldene neki képeslapot a születésnapján…

Az anyja, Therese Petrovelli azt állította, hogy ennek semmi köze Lucához, de ő mélyen legbelül biztos volt benne, hogy az ő hibája. Rég elhatározta, hogy megmutatja az apjának, lett belőle valami.

De mindez már nem történhet meg. James halála óta Luca szomorúságot, haragot és fájdalmat érzett.

A sors iróniája volt, hogy nem sokkal a halála előtt az apja megtette azt, amit életében elmulasztott: felvette a kapcsolatot az első családjával. Luca és a húga, Jodi egy-egy harmadát kapta az apja Dolci nevű édesipari cégének. A fennmaradó harmadot a második házasságából származó lányára, Ava Cassevetire hagyta.

Luca soha nem találkozott a féltestvérével, bár a bulvársajtóban követte a lány csillogó életét. Egy milliomos örökösnőét, aki egyszerre volt szupermodell és üzletasszony.

Aztán egy hónappal ezelőtt Ava bejelentés nélkül megjelent, és találkozót kért tőle.

Pozitív benyomása ellenére Luca kitartott a szkepticizmusa mellett. Az ösztöne azt súgta neki, hogy Avával minden rendben van, de a tapasztalata meg azt, hogy soha ne bízzon vakon senkiben. Elvégre Ava James Casseveti lánya…

Ennek ellenére most itt volt egy exkluzív londoni szálloda hotelszobájában, hogy részt vegyen Ava eljegyzési partiján. A húga hamarosan hozzámegy Liam Rourke-hoz.

Amikor elfogadta a meghívást, Luca meggyőzte magát, hogy ez egy üzleti döntés. A Dolci az alapító halála és a végrendelet okozta bizonytalanság óta zűrös helyzetben volt. Elsimítaná a dolgokat, ha egységet mutatnának. És még ha nem is érdekelte, hogy a Dolci tönkremegy-e, emiatt sokan elveszítenék a jövedelmüket.

De volt egy másik oka is, amiért itt volt: a kíváncsisága. Kíváncsi volt a lányra, aki az apja szeretetét megkapta helyette. Arra a gyerekre, akinek nem kellett elviselnie a szegénységet vagy az osztálytársai gúnyolódását. Még most is ökölbe szorult a keze, amiért akkoriban még túl gyenge volt ahhoz, hogy visszavágjon.

Avának viszont huszonhét évig volt apja. Egész életében szerették. Luca azon tűnődött, vajon mi az, amivel Ava rendelkezik, és ő nem.

Mintegy végszóra, kopogtak a szállodai szobája ajtaján.

– Jöjjön be! – kiáltotta, bár tudta, hogy ki áll odakint.

Az ajtó kinyílt, és Ava lépett be. A tekintete barátságos, de tartózkodó volt. Kétségtelenül azért jött, hogy megbizonyosodjon róla, a féltestvére csatlakozik-e a hamarosan kezdődő partihoz.

Az első találkozásuk óta e-mailben tartották a kapcsolatot, Ugyanaz az ember volt az apjuk, de ettől még nem lettek valódi családtagok. Luca családját az anyja és a húga jelentette, értük bármit megtett volna. Ava csak névleg volt a családtagja.

– Helló! – Egyszerre szólaltak meg, és most mindketten szégyenlősen elmosolyodtak.

– Azt akartam megnézni, hogy…

– Ott leszek-e? – kérdezte Luca. – Mondtam, hogy ott leszek. És nem vonom vissza a szavamat.

– Igazából azt akartam megnézni, jól vagy-e. Tudom, hogy nem akartál jönni. Meg akartam köszönni, mert ez az eljegyzési partim, és szeretném, ha a bátyám is itt lenne.

Luca akarata ellenére csodálta a lányt a hozzáállásáért. Tudta, bátorság kell hozzá, hogy ezt beismerje, és hogy a lány is szégyelli az apja viselkedését. Csak azt nem tudta, mit mondjon erre.

Ava bizonyára észrevette a zaklatottságát, mert halványan rámosolygott.

– Bárcsak Jodi is itt lenne! Hallottál felőle?

– Nem – mondta szűkszavúan Luca, és mint mindig, most is aggódni kezdett a húga miatt.

James halála után Jodi feladta a munkáját, és elutazott. Eleinte tartotta a kapcsolatot Lucával, és folyamatosan tájékoztatta őt a thaiföldi és indiai útjáról. Izgatottan mesélt neki a Jalpura szigetén tett látogatásáról, ahol az a kakaóültetvény működött, amellyel a Palazzo di Cioccolatónak szállította az alapanyagot.

Az üzenetek, amelyeket küldött neki, idővel egyre rövidebbek lettek, egyre ritkábban érkeztek, és a hangvételük is más volt. Két hónappal ezelőtt végül kijelentette, hogy szüksége van egy kis szünetre, és hamarosan majd újra kapcsolatba lép vele. Megígértette Lucával, hogy nem keresi, és nem játssza a védelmező gyámot.

Ava kicsit közelebb lépett hozzá.

– Tudom, hogy aggódsz, de Jodi bizonyára jól van. Azok után, ami történt, érthető, hogy szüksége van egy kis térre.

– Persze. – Luca tudta, hogy ez nem igaz, mert ismerte a húgát, és nem volt rá jellemző, hogy kizárja őt az életéből. Sejtette, hogy Jodi bajban van.

De ez nem Ava dolga. Jodi érzései a féltestvére iránt még ambivalensebbek voltak, mint az övéi. Éppen ezért Luca csak a legszükségesebbet mondta el Avának.

– Biztosan igazad van – mondta, és kényszerítette magát, hogy mosolyogjon. Hogy témát váltson, így folytatta: – Köszönöm az e-mailt a vendéglistával.

Ava elküldte neki a listát, amit ő nagyra értékelt, de nem volt rá szüksége. Luca nem bánta, ha lesznek ott olyanok, akik nem kedvelik őt, és nehezményezik, hogy most már ő és Jodi irányítják a Dolcit.

– Gondoltam, hasznos lehet.

Luca elmosolyodott.

– Ne aggódj miattam, Ava. Élvezd a bulit, és légy boldog.

– Boldog vagyok. – A húga szélesen elmosolyodott. – Igazán boldog.

– Örülök neki – biztosította Luca, és ez igaz is volt. Ava semmi rosszat nem tett vele.

– Később találkozunk a partin.

Emily Khatri körülnézett a csillogó bálteremben, amely egyértelműen a szerelem témáját hangsúlyozta: gyertyák, vörös-fehér virágok, pezsgő és halk háttérzene. Egy pillanatra keserű szájíze támadt, mert rövid ideig ő is hitt a szerelemben, az örök boldogságban. Hagyta magát elkápráztatni, és összetévesztette a tündérmesét a valósággal.

De ennek már vége. A házassága kész katasztrófa volt, és árulással, boldogtalansággal végződött. Rosszul lett, amikor a vetélésére gondolt, és ez csak fokozta a gyászát.

Ösztönösen rátette a kezét immár lapos hasára, és szomorúság töltötte el a szívét. A terhessége alatt jött rá, hogy a férjének viszonya van valakivel.

Elég!

A bűntudat ismerős érzése azzal fenyegette, hogy eluralkodik rajta. Ha nem veszett volna össze Howarddal a férfi hűtlensége miatt, akkor is elvesztette volna a babát?

Ez a kérdés gyötörte folyton. De ez most egy boldog alkalom. Ava csak úgy ragyogott, és Emily semmiképpen sem akarta elrontani a jó hangulatát.

Itt volt az ideje annak is, hogy az élete visszazökkenjen a régi kerékvágásba, így nem volt más választása, mint hogy újra belevesse magát a munkába.

Mint kiderült, könnyebb volt mondani, mint megtenni. Howard káros befolyása most is éreztette a hatását, mivel azok az emberek, akiket korábban a barátainak tartott, már nem válaszoltak a hívásaira és az e-mailjeire.

Talán nem kellett volna annyira meglepődnie, hogy ezek az emberek Howard pártjára álltak. A párja világhírű fotós volt, aki számos díjjal és kitüntetéssel rendelkezett. Az exének nagy befolyása volt.

A vetélés után Emily nem törődött semmivel. Howard pedig pletykákat gerjesztett, és hazugságokat talált ki. Ezekben ő volt az áldozat, aki mindent megtett.

Az egyetlen vigasza az volt, hogy soha nem hozták nyilvánosságra a terhesség tényét – Howard úgy döntött, hogy ez magánügy. Nem akarta, hogy ez elterelje a figyelmét az új albuma kiadásáról – legalábbis így magyarázta. Amikor a sajtóban megjelentek találgatások, letagadta, anélkül hogy előbb vele beszélt volna.

Emily nem akart magyarázkodni, hogy Howard volt az, aki csalt és hazudott – valószínűleg úgysem hitt volna neki senki. Ehelyett úgy döntött, mindezt maga mögött hagyja. Ma este szerencsét akart próbálni, hogy kiderítse, akad-e valamelyik vendégnek munkája a számára.

De amikor megpillantotta a sok embert, egy pillanatra lebénult. Pánik fogta el, úgy, hogy mozdulni sem tudott, és alig kapott levegőt.

Ó, istenem! Ne most!

A vetélése óta pánikrohamok törtek rá. Azt hitte, hogy már legyőzte őket, de ez volt az első nyilvános szereplése, az első próbálkozása, hogy megbirkózzon a való világgal, és nem volt biztos benne, hogy képes lesz rá. Ha a fényképezőgépet a kezében tarthatta volna, ami mögé elbújhatna, más lenne a helyzet. Hiányzott neki az a védelem, amely láthatatlanná tette, mert az emberek hajlamosak voltak csak a kamerát látni, nem pedig a mögötte álló személyt.

Ezen az estén egyáltalán nem tetszett neki, hogy közszemlére van téve.

Elég! Kényszerítette magát, hogy továbbmenjen, remélve, hogy el tudja kerülni a pánikot, ha beleveti magát a nyüzsgésbe. Tett egy lépést előre… és hirtelen beleütközött egy vendégbe.

Ösztönösen kinyújtotta a kezét, hogy visszanyerje egyensúlyát a magas sarkú cipőben. A keze egy karon landolt – egy izmos karon, ahogy a zakó puha anyagán keresztül is érezte.

– Sajnálom. – Elengedte a férfi karját, és majdnem hátratántorodott.

– Nekem kellene bocsánatot kérnem. Nem láttam az oszlop mögül.

Amikor felnézett az olasz akcentusú férfira, elködösült az agya. A férfi lenyűgözően jóképű volt. Fekete haj, ezüstszürke szempár és olyan arc, amely erőt és határozottságot sugallt.

Emily összerezzent. Az egészben az volt a jó, hogy a hormonok tombolása eloszlatta a pánikot.

Mondj valamit!

– Épp azon voltam, hogy… azon voltam, hogy bemenjek a cápák közé.

Nos, Emily, mondhatom, remek kezdés!

– Szóval ez az este kész kínszenvedés lesz magának? – A férfi hangja szórakozottnak tűnt, de egy őrült pillanatra a lány érezte az együttérzését.

– Nem, természetesen nem. Nagyon örülök, hogy részese lehetek egy ilyen boldog eseménynek.

– De…?

– Nincs de. Valószínűleg csak ideges vagyok. Mostanában nem voltam túl sok társasági eseményen, és… – Most már abba kellene hagynod a beszédet! – Mindegy is…

– Szeretnék bemutatkozni. – A mély hangtól melegség járta át a lányt. – Luca Petrovelli vagyok.

Hát persze! Most, hogy tudta, ki a férfi, felismerte a hasonlóságot Avával. Bár Ava szőke volt, és gyönyörű, Luca haja ezzel szemben éjfekete.

– Emily vagyok.

Luca felvonta a szemöldökét.

– Tudom, hogy még sosem találkoztunk, de ismerősnek tűnik.

Emily felsóhajtott, mert ezt a mondatot már sokszor hallotta.

Marigold Turner és Rajiv Khatri, a világ egyik leghíresebb modelljének, illetve bollywoodi filmsztárának a lánya volt. Úgy látszik, a rövid, katasztrofális házasságok a családban öröklődtek, legalábbis anyai ágon. Marigold jelenleg az ötödik férjet fogyasztotta, míg Emily az első után abbahagyta.

De Luca ismerhette őt Howard miatt…

– Valószínűleg a szüleim vagy a volt férjem miatt.

Miközben még mindig beszélt, a férfi csettintett az ujjaival.

– Most már emlékszem. Ma reggel a Dolci központjában voltam. Azt hiszem, Avának van egy fotója magáról.

– Sajnálom. Annyira megszoktam, hogy az emberek a híres szüleimről kérdeznek, vagy arról, milyen érzés, hogy egy zseni felesége voltam, hogy azt hittem, ezért ismer.

– Inkább mesélje el, hogyan találkozott Avával.

Emily meglepődött, hogy Luca nem is akarja tudni, kik a szülei. De ha jobban belegondol, természetes, hogy Ava után kérdezősködik. Elvégre testvérek, bármennyire is bonyolult volt a helyzet.

– Néhány évvel ezelőtt találkoztunk, amikor Ava még modellként dolgozott. Én voltam az egyik fotós a fotózáson. Egyből megkedveltük egymást.

Amikor a férfi elmosolyodott, Emily összerezzent. Gyorsan hátralépett egy lépést.

– Avának és nekem ugyanolyan a humorérzékünk, és jókat beszélgettünk – folytatta sietve. – Szóval együtt kávéztunk, és ebből aztán barátság alakult ki.

– A humorérzék fontos, ahogy a jó beszélgetések is. Bár persze más dolgok is fontosak.

– Például?

– Az első benyomás, a kapcsolódás érzése. És a kölcsönös vonzalom.

– Hah! – A hang, amit Emily kiadott, a gúnyos horkantás és a keserű kifakadás között ingadozott. Dühösen nézett Lucára. – A külső nem fontos.

– Az első benyomás igenis számít.

– Ha csak erre koncentrálunk, elfelejtjük, ami igazán fontos: a belső értékeket. Az, hogy egy férfi és egy nő vonzódik egymáshoz, nem elég ahhoz, hogy egy kapcsolat működjön. Legalábbis hosszú távon nem.

Luca ránézett, aztán megrándult a szája sarka, és a szeme felcsillant.

– De az a szikra az elején… olyan izgató!

A tekintetük találkozott. Emily szája hirtelen kiszáradt, és úgy tűnt neki, mintha a világ feloldódna körülöttük, és csak ő meg Luca léteznének. Őrület!

– Nos – mondta –, azt hiszem, itt az ideje, hogy szétnézzek.

– Harcba indul?

– Igen. – Emily ismét azt kívánta, bárcsak lenne nála egy kamera, amely láthatatlanná teszi.

– Nem kell idegeskedni – próbálta megnyugtatni Luca.

– Sokan vannak itt, akik már hallottak rólam, és már meghozták felettem az ítéletet. – Keserűség volt a hangjában, ahogy a tekintete körbejárt a helyiségen, és arra gondolt, hányan nem válaszoltak a hívásaira és az e-mailjeire.

– Számít ez? – A férfi komolyan beszélt. – Akiknek a véleménye fontos, csak azok az emberek, akiket szeretünk, és akik törődnek velünk.

Ez elméletben igaz, de…

– Amikor szánalmat vagy előítéletet látok az emberek arcán, akkor…

– … akkor elveszíti a magabiztosságát?

– Így van.

Honnan tudhatja ezt Luca? És hogyan válhatott egy idegennel folytatott beszélgetés ennyire személyessé?

– Ez az ő problémájuk, nem a magáé. Mutassa meg az embereknek, hogy tévednek, amikor sajnálják. Az is segít, ha hülye arcokkal vagy vicces jelmezekben képzeli el azokat az embereket, vagy épp kínos helyzetekben.

– Maga is így csinálja?

– Persze. Biztos vagyok benne, hogy sokan vannak itt, akik ítélkeznek felettem. Számukra én vagyok a betolakodó a Dolciban.

– Ava nem hiszi ezt.

– Talán igen, talán nem. Akárhogy is, azért vagyok itt, hogy megpróbáljak segíteni a Dolci cégnek. És most már az az öröm is ért, hogy megismerhettem önt. – A férfi elmosolyodott, és kezet nyújtott.

Emily keze a férfi kezében volt, és egy őrült pillanatig azon tűnődött, vajon Luca meg akarja-e csókolni.

Amikor valaki megköszörülte a torkát, a varázs hirtelen megtört. Mindketten a férfi felé fordultak, aki mellettük állt.

– Liam! – mondta a lány meglepetten. Ava vőlegényéhez lépett, és megpuszilta. Tudta, hogy ő jó ember, aki őszintén szereti a legjobb barátnőjét, Avát. – Jó látni téged.

– Ava megkért, hogy szóljak Lucának, mert megérkezett az anyukája, és úgy gondolta, hogy találkozni szeretne vele.

Luca szkeptikus arckifejezése megmerevedett. Emily el tudta képzelni, hogy az érzései Karen Casseveti iránt csakis negatívak lehetnek – elvégre ő volt az a nő, aki elvette tőle az apját. Az is köztudott volt, hogy Karen kerülte Lucát és a húgát, Jodit. Ez a találkozó tehát mindenki számára kellemetlen lesz.

– Természetesen – mondta Luca mereven.

– Akkor én megyek… – kezdte Emily.

– Ne! – szakította félbe Liam. – Ava azt mondta, természetesebbnek tűnne, ha együtt mennénk oda hozzá. Ha ti ketten nem bánjátok…

Luca habozott, majd határozottan bólintott.

– Rendben, ha Emilynek is megfelel.

– Természetesen szívesen segítek – felelte Emily.

– Akkor menjünk! – mondta Luca.

Luca arra koncentrált, hogy semleges arckifejezést öltsön. Tudta, hogy eljön ez a pillanat: a találkozás Ava anyjával, a nővel, aki elrabolta tőle az apját, Jamest. Nem Karen Casseveti hibája volt, emlékeztette magát Luca, hanem az apjáé. Mégis lehetetlen volt nem ellenséges érzelmeket táplálnia iránta.

Valószínűleg az a legjobb, ha valami másra – vagy valaki másra – koncentrál, és egy ember jutott eszébe: Emily. Amióta csak találkozott vele, rabul ejtette a mosolya, az illata, a tagadhatatlan vonzalom, amit a nő gyakorolt rá… és amit jó lenne figyelmen kívül hagynia. Emily Ava legjobb barátnője, és ezért tabu a számára!

Luca megpróbált visszaemlékezni az anyja tanácsára.

– Ne mutass haragot, gyűlöletet vagy keserűséget, Luca. Ez a nő sajnálatra méltó. Elvesztette a férjét, és valójában nem vagyok benne biztos, hogy valaha is az övé volt.

Az anyja megmutatta neki a levelet, amelyet James Casseveti halála után kapott meg, és amely belevésődött Luca emlékezetébe.

Kedves Therese!

Sajnálom…

Elnézést kérek a múltbeli viselkedésemért.

Mindennap gondoltam rád, mióta elmentem tőled, és soha nem szűntem meg szeretni téged. Tudom, hogy helytelenül cselekedtem, és néha elképzelem, milyen életünk lehetett volna együtt. Ilyenkor elgondolkodom, vajon meg tudtam volna-e alapítani a Dolcit veled az oldalamon… és hogy ez egyáltalán számít-e most már.

Gazdag lettem, és üzleti sikereket értem el, de téged elvesztettelek. Ahogy megöregedtem, rájöttem, hogy nem láthattam felnőni a gyerekeinket, és nem azzal a nővel éltem együtt, akit igazán szeretek.

Most már csak úgy próbálhatom jóvátenni a hibámat, hogy bocsánatot kérek tőled, és a céget a három gyermekemre hagyom.

James

Ahogy elolvasta a levelet, Luca dühös lett. A bocsánatkérés nem volt elég, és túl későn jött, mert Therese sosem tette túl magát azon, hogy a férje elhagyta. Próbálkozott más kapcsolatokkal is, de nem tudott elköteleződni.

Mint kiderült, ez rá és a nőkre is vonatkozott. Luca első és egyetlen szerelme egy tapasztaltabb és gazdagabb férfiért hagyta ott. Ez megerősítette abban a hitében, hogy a vagyon és a pozíció fontosabb, mint a szerelem.

Lydia képe ugrott be neki. Ő volt a bizonyíték arra, hogy a szerelem nem éri meg azt a fájdalmat, amit akkor érzett, amikor elvesztette a nőt.

Ne most, az ég szerelmére! Ez nem a múlton való rágódás ideje.

Gyengéd bökést érzett az oldalán.

– Jól vagy? – kérdezte Emily nagyon halkan.

– Igen, jól.

– Rendben.

Megerősítette magát, ahogy Ava és Karen felé közeledtek. Hirtelen azt kívánta, bárcsak Jodi mellette lenne, ahelyett hogy ki tudja, merre utazgat.

A húga is szívből utálná ezt a találkozást…

Luca kényszerítette magát, hogy mosolyogjon.

– Luca, ő az anyukám, Karen. Anya, ő itt Luca.

A mosoly, amit a nő villantott rá, hibátlan volt. Aztán Emilyhez fordult.

– Helló, Emily! Örülök, hogy újra látlak.

– Hasonlóképpen, Mrs. Casseveti. Különösen egy ilyen örömteli alkalommal.

– Igen – mondta az asszony, de a szívélyessége hamisnak tűnt.

Ava most ügyesen a divat témájára terelte a beszélgetést. Luca pedig Liamhoz fordult, és üzleti ügyekről beszélt vele.

A következő tíz perc csevegéssel telt el, így a Karennel való érintkezést sikerült a minimálisra csökkentenie, mégis egyetértést sugalltak a vendégek felé. Fontos, hogy mindenkinek megmutassák, hogy a Dolcival minden rendben van.

A zenekar végre belekezdett az első számba.

Luca Ava felé fordult.

– Te Liammel táncolsz, én pedig Emilyvel, és ez újabb bizonyítéka lesz annak, hogy a család összetartozik.

Elégedetten vette észre, hogy Karen összerezzent.

Ava rövid ideig habozott, majd bólintott.

– Jó ötlet – mondta, majd mind a négyen a táncparkettre mentek.

Luca valójában azért tette ezt a javaslatot, mert táncolni akart Emilyvel. A karjában akarta tartani, folytatni a beszélgetésüket, és még többet akart megtudni róla.

A tény, hogy ennyire vonzódik hozzá, aggasztotta. Emily Ava legjobb barátnője. Valószínűleg minden szavát kielemzik és megvitatják. És nem kételkedett abban sem, hogy Ava védelmezné a barátnőjét, ami csak még nehezebbé tenné az amúgy is bonyolult helyzetet.

Nyugodj meg, Luca!

Hallotta, ahogy Emily levegő után kapkod, és próbál nyugodtan lélegezni. A samponja illata csiklandozta Luca orrát, selyemruhájának puhasága és testének melege teljesen kizökkentette.

Elvesztek a pillanatban, és annyira egymásra hangolódtak, hogy alig volt szükségük zenére.

Ahogy tovább táncoltak, a lány még közelebb bújt hozzá, átkarolta a nyakát, és elnyílt szájjal nézett rá. Luca tudta, hogy meg akarja csókolni, és hogy a lány is ezt akarja, de az ösztöne azt súgta neki, hogy a szakadék szélére lépne, ha megtenné.

Törd meg a varázslatot!

De hogyan?

– Szóval fotós vagy?

Látta a megkönnyebbülést a lány arcán, amiért beszélgetést kezdeményezett. Azon tűnődött, vajon hozzá hasonlóan ő is a vágy ködéből bukkan-e elő ebben a pillanatban.

– Igen, az vagyok. Bármikor a rendelkezésére állok. Másfél év szabadságot vettem ki, de most épp munkát keresek. Azt terveztem, hogy kapcsolatokat keresek.

Luca azon tűnődött, vajon mi késztette a lányt arra, hogy megszakítsa a sikeres karrierjét. Ha részt vett Ava fotózásain, akkor kétségtelenül a legjobb referenciái voltak. A féltestvére képe a világ legnagyobb magazinjainak címlapjait díszítette, és exkluzív márkák modellje volt.

– Biztosan fel tudja venni a kapcsolatot a korábbi ügyfeleivel.

– Sajnos ez nem ilyen egyszerű.

– Miért?

– Jelenleg nemkívánatos személy vagyok a szakmában.

Miközben a lány beszélt, a zene véget ért, és Luca levezette a táncparkettről. Tudta, most jött el a megfelelő pillanat, hogy különváljanak, és azt mondja: „Köszönöm a táncot. Most hagyom, hogy kapcsolatokat teremthessen. Sok szerencsét!”

Ehelyett hallotta, ahogy azt mondja:

– Miért nem ülünk le? Mondja el, mi történt.

Egy kis asztalra mutatott, amelyet egy oszlop és egy nagy növény takart el.

– Mehetünk?

Emily habozott. Vajon jó ötlet ez? Tényleg le kellene ülnie vele egy félreeső sarokban, miután majdnem megcsókolták egymást?

Olyan rég volt már, hogy vonzónak érezte magát, és valaki valóban érdeklődött iránta!

Talán itt és most ki kellene élveznie minden pillanatot ezzel a lenyűgöző idegennel. Talán a megerősödött önbizalmát felhasználhatná arra, hogy utána kapcsolatokat építsen. Talán még jól érezné magát, ha megnyílhatna egy olyan férfi előtt, akit ez után az este után nem látna soha többé.

– Menjünk – mondta. Ahogy az asztalhoz sétáltak, a férfi széles hátát nézte.

Miután leültek, belekortyolt a pezsgőbe, amit egy pincér kínált neki.

– Mondd el, mi a probléma.

Emily elgondolkodott. Kizárt, hogy elmondja Lucának az egész történetet. A gyász, a fájdalom, a kín és a megaláztatás még túl friss volt ahhoz, hogy bárkivel is megossza – arról nem is beszélve, hogy a férfi vadidegen volt, akinek semmi oka nem rá, hogy érdekelje.

– A probléma az, hogy hozzámentem egy olyan férfihoz, aki nagyon befolyásos a médiában és filmiparban. A válásunk nem ment simán, és ennek az lett a következménye, hogy a megbízók úgy döntöttek, nem foglalkoznak velem, és figyelmen kívül hagyták az e-mailjeimet.

– Ki az exe?

– Howard McAllister.

Luca felvonta a szemöldökét.

– Hallottam már róla. Nagyon sikeres tévésorozatokat készített. A nővérem imádta őket.

– Épp tárgyalásban áll Hollywooddal egy filmről, szóval nem vagyok menő pillanatnyilag.

A férfi elkomorult.

– De ez nem tűnik igazságosnak. Nem tudná szembesíteni ezzel az embereket?

– Semmi értelme nem lenne. Senki nem mondta ki nyíltan, hogy emiatt nem kapok munkát. Más okokat említettek: hogy túlságosan hosszú ideig voltam távol, vagy hogy a korábbi munkáim nem felelnek meg annak, amire szükségük van egy adott projekthez… bla-bla-bla-bla.

– Nem tudnának segíteni a szülei? Azt mondta, hogy híresek. Ők is a divatszakmában dolgoznak?

Ez elvi kérdés volt Emily számára. Mindig is utálta, ha csak azért foglalkoztatták, mert a szülei híresek voltak. Semmiképpen sem használta volna ki a befolyásukat. Már fiatalon megfogadta, hogy a saját lábán fog állni, bármi történjék is. Egy bizonyos ponton rájött, hogy a szüleinek nincs szükségük rá, és hogy nem úgy szeretik, ahogy más szülők a gyerekeiket.

Nem arról volt szó, hogy rosszul bántak volna vele, de azt szerették volna, ha ő nem is létezik, mert csak a katasztrofális kimenetelű szerelmükre emlékeztette őket.

Marigold Turner nem volt jó anya. Fő gondja a külseje volt, amelyet eltökélten ápolt. Az apja pedig a második családjával foglalkozott: az öt gyermekével és az új feleségével. Emily tehát megfogadta, hogy a saját útját járja, anélkül hogy kihasználná a szülei hírnevét és vagyonát.

– Ez ugyanolyan helytelennek tűnik számomra, mint azoknak az embereknek a viselkedése, akik nem adnak nekem munkát csak azért, mert Howard elvált felesége vagyok.

– Pedig jó fotós? Valószínűleg az, hiszen gyakran dolgozott Avával.

Emily kinyitotta a száját, de a szavak nem jöttek az ajkára. Ehelyett Howard hangját hallotta, amint őt ócsárolja.

Gyorsan elnyomta a rossz emléket.

– Igen, jó vagyok. Jó néhány topmagazinnak dolgoztam már.

– Akkor használja ki a szülei befolyását! Ha hátrányba került, használjon ki minden fegyvert, amije csak van. Ugyanazokkal a fegyverekkel kell harcolnia, mint a többiek.

– Talán. De mindig is Marigold Turner és Rajiv Khatri lányaként ismertek, pedig a saját lábamon akarok állni.

Luca csodálkozva nézett rá.

– Az apja Rajiv Khatri, a bollywoodi színész?

– Igen. Ő igazi szupersztár Indiában, bár nem sok európai hallott róla. Látta valamelyik filmjét?

– Nem. Sajnálom. Mint talán tudja, egy csokoládégyárat, a Palazzo di Cioccolatót vezetem. Egy évvel ezelőtt új kakaóbabforrást találtam az indiai Jalpura szigetén.

Emily most már megértette. Jalpura évente kétszer filmfesztivált szervezett, amelyen indiai és európai filmeket is bemutattak.

– Az apámat jól ismerik Jalpurán.

– Részt vett valaha is a filmfesztiválon?

– Egyszer, néhány évvel ezelőtt. Az a sziget gyönyörű, minden fotós álma.

– És egyben csokoládé-mennyország is. A kakaóbabjuk csodálatos, teljesen új márkát készülünk létrehozni belőle.

Egy új csokoládémárka? Az ötlet felkeltette a lány érdeklődését, de a férfi hangjában lévő elszántság és lelkesedés is.

– Hogyan működik ez? – érdeklődött. – Gondolom, a különböző kakaóbaboknak más az ízük, így a csokoládéknak is.

– Igen, dióhéjban. A bab íze az éghajlat, a feldolgozás és a termelő személye miatt más és más. Lehet, hogy furcsán hangzik, de én mindig olyan emberek kakaóbabját részesítem előnyben, akiket kedvelek.

– Úgy hangzik, mintha az alapanyag termelési helye nagyon fontos lenne a maga számára. Talán reklámcélokra lehetne használni az ott készült fotókat. Jalpura fantasztikusan szép sziget, és még királyi családjuk is van.

Szünetet tartott, és közben szinte hallotta, ahogy a férfi agyában kattognak a fogaskerekek. Aztán lassan mosoly terült szét az arcán.

– Maga egy zseni! Mondja csak, szeretne nekem dolgozni?

2. FEJEZET

Luca agyát túlságosan lefoglalta ennek a remek tervnek a kidolgozása. Emily javaslata egyszerűen zseniális volt! Csinálhatna egy új reklámkampányt a bevezetendő csokimárkájának Jalpura fotóival. Emilynek igaza volt: az egy varázslatos hely, és az ottani kakaóbab inspirálta őt az új csokoládé megalkotására. A kampány egyúttal okot is adna neki, hogy újból elutazzon Jalpurára. És ha már ott van, diszkréten megkeresheti Jodit.

Emellett Emily az ideális fotós a feladatra. Megvannak a szükséges képességei, és épp munkát keres. További előny, hogy ő a bollywoodi sztár, Rajiv Khatri lánya, akit Jalpurán hősként ünnepelnek. Ha beszélni akar valakivel a filmfesztiválról, az ő neve ajtókat nyithat meg előtte.

De vajon Emily is hajlandó lenne ugyanerre? Kijelentette, hogy nem akarja a szülei nevét arra használni, hogy előnyhöz jusson. De ez most más. Jodit kellene megkeresniük.

Legjobb lenne megkérdezni őt erről. Az egyetlen probléma az volt, hogy Jodi egyáltalán nem örülne neki, ha másokat is beavatna, főleg nem Ava legjobb barátnőjét.

A lánynak azonban fogalma sem volt, mi jár a fejében.

– Miféle munkára gondolt?

Luca döntött. Jodit egyelőre kihagyja a játékból.

– Tetszik az ötlet, hogy Jalpurát fotózzuk a reklámkampányhoz – válaszolta.

– Miért ajánlana nekem munkát, ha nem látta egyetlen képemet sem? Különben is, én divatfotós vagyok. – Emily felállt. – Sajnálom, ha téves benyomást keltettem…

A fenébe! Emily nyilvánvalóan félreértette az egészet, és ő még csak nem is hibáztathatja érte.

Egy pillanatra megbánást érzett, amiért azzal, hogy munkát ajánl neki, kizárja az Emilyvel való kapcsolat lehetőségét.

Nem számít… Ez a vonzalom úgysem vezetne sehová. Emily Ava legjobb barátnője. Emellett túl van egy zűrös váláson, és érzelmileg túlságosan is sebezhető. Luca pedig nem akarta megkockáztatni, hogy bárkit is megbántson.

– Tudom, hogy kicsit hirtelen jött, és megértem, ha gyanakvó. De ez egy őszinte ajánlat, mindenféle kikötés nélkül. – A lány még mindig gyanakvóan nézett, így folytatta: – Tetszik az ötlet, hogy reklámkampányt csináljunk Jalpurán. Szeretném megvalósítani.

A lány barna szeme résnyire szűkült.

– Ez még mindig nem magyarázza meg, miért akarja azt, hogy én készítsem a képeket.

– Mert ez a maga ötlete, és munkát keres. Szóval miért is ne? Soha nem ajánlanék valakinek munkát azért, mert viszonzást várok érte. Ha úgy döntünk, hogy szakmai kapcsolatba kerülünk, akkor az az is marad.

Emily kérdőn nézett rá.

– Tehát nincs rejtett indíték? Szánalom vagy ilyesmi? Nem Ava vette rá erre?

– Senki sem vett rá semmire. – A kérdés ismét Luca eszébe juttatta, milyen közel áll egymáshoz Emily és Ava, és hogy mennyire óvatosnak kell lennie, különösen, ha Jodiról van szó. De ez nem változtatott azon a tényen, hogy Emilyt akarta erre a munkára. Az ösztöne azt súgta, hogy a lány rendelkezik az ehhez szükséges képességekkel. Ráadásul most már tényleg meg akarta valósítani az ötletet.

– Hogy ajánlhat nekem munkát anélkül, hogy látta volna a képeimet? Lehet, hogy egyáltalán nem tetszenének.

– Igaza van – ismerte el Luca. – Holnap találkoznunk kellene. Hozza el a portfólióját, és megbeszéljük. Minden kötelezettség nélkül. Ha úgy dönt, hogy a munka nem magának való, az is rendben van.

A lány az ujjaival dobolt az asztalon.

– Rendben – mondta végül. – Mikor és hol?

– Reggeli a Zeldánál?

– Ott leszek.

Másnap Emily a megbeszélt helyszínre ért. A reményteljes várakozás küzdött benne a félelemmel, miközben lepillantott a kezében tartott mappára. Az egész teljesen szürreális volt. Minél többet gondolkodott rajta, annál inkább arra figyelmeztették az ösztönei, hogy ez rossz ötlet. Túl messze esik a komfortzónájától. Könnyű munkát akart, lehetőleg olyanokkal, akiket ismer.

De van választása? Az előző este sem tudott kapcsolatokat építeni.

Arra gondolt, mit kellett végighallgatnia. „Nagyon sajnálom, drágám, de épp most állítottam össze az új csapatot.” Vagy: „Sajnálom, Em, de ha másfél évig kiesel, hogy a jó feleséget játszd, nem várhatod el, hogy első szóra ugrunk.”

A pánik ismét eluralkodott rajta, amikor kinyitotta az étterem ajtaját. Belépett, és egy nagy sarokasztalnál felfedezte Lucát.

A férfi még jobban nézett ki, mint szmokingban. Zuhanyozástól nedves haja göndör volt, és az ing felhajtott ujja látni engedte napbarnított, izmos alkarokját. Emily hirtelen késztetést érzett, hogy lefotózza a férfit.

Amikor Luca felnézett rá, elmosolyodott. A lány összerezzent, és azt kívánta, bárcsak ne lenne rá a férfi ilyen nyugtalanító hatással. Hogyan is érezhetett volna vágyat, amikor még a gyermekét gyászolta?

Kényszerítette magát, hogy mosolyogjon, és odasétált Lucához, aki felállt, hogy üdvözölje.

– Jó reggelt!

– Helló!

Miután leült, a férfi átnyújtotta neki az étlapot. Tanulmányozni kezdte, és örült, hogy van valami dolga.

– Jól van, Emily? – Az aggodalom Luca hangjában szinte tapintható volt, és visszahozta őt a valóságba.

– Igen, minden rendben.

– Ha nem tetszik itt, elmehetünk máshová.

– Nem, nem erről van szó. – Az étterem hívogató volt ezen a hétvégi villásreggelin. Barátok, családok élvezték a nyugodt, szép helyet.

– Emily? – Luca hangja emlékeztette, hogy szedje össze magát. Lehet, hogy a karrierje már nem olyan fontos neki, de szüksége van munkára. Ha elvállalja ezt a feladatot, a legjobbat fogja kihozni belőle.

– Minden rendben. Palacsintát kérek juharsziruppal.

Egy pincérnő jött oda, és felvette a rendelést. Nem sokkal később visszatért az innivalókkal.

Emily lekanalazta a habot a kapucsínójáról.

– Megmutatná a portfólióját? – kérdezte tőle Luca.

– Persze. – A lányt hirtelen félelem fogta el a gondolattól, hogy be kell mutatnia a munkáit. Két évvel ezelőtt még feltörekvő divatfotós volt. A portfóliójában lévő munkák kiválóak voltak, és ezt ő is tudta. Fogta a karcsú mappát, és átnyújtotta a férfinak, miközben igyekezett nem bámulni Luca erős kezét.

Várt egy kicsit, aztán felnézett a férfira. A mappa még mindig nyitva volt, de Luca tekintete rá szegeződött.

– Mint mondtam, divatfotós vagyok, így a portfólióban szereplő munkák nagy része is divatfotó. Néhány csendéletet is mellékeltem, amelyeket a Műemlékvédelmi Hivatal kampányához készítettem. De szerintem érdemes lenne megfontolnia, hogy olyasvalakit keressen, akinek több tapasztalata van a reklámfotózásban.

Mit művelsz, Emily? Kibeszéled magad ebből a munkából?

– Értékelem az őszinteségét, és megértem, hogy ez kockázatos lehet, de kész vagyok vállalni.

Emily ismét azon tűnődött, miért akarja Luca annyira felvenni. Biztos volt benne, hogy ennek semmi köze ahhoz a vonzalomhoz, amely az előző este lángolt fel közöttük, mert a férfi is biztosította róla, hogy szigorúan különválasztja az üzletet a szórakozástól. Az ösztöne arra figyelmeztette, hogy valami másról van szó.

– Miért vállalja a kockázatot?

– A fotói mutatósak és eredetiek. Az Aváról készült képei pedig azt mutatják, hogy valami teljesen mást tud kihozni a modellből.

A férfi őszintének tűnt, és a lány megkönnyebbült tőle. Nem szánalomból akarja neki adni a munkát. Tetszett neki, amit látott és ez felébresztette benne a régi önbizalmat.

– Ava olyan modell, akivel nagyon könnyű együtt dolgozni.

– Igen, de a beállítás, a világítás egyéni. A parfümreklámban a virágok és a fény összhangját olyan módon közvetítette, amit nehéz megmagyarázni, de működik.