A fényharcosoknak, az álmodóknak,
és a leglágyabb szíveknek…

Nektek, az emberiségnek, mindazoknak,
akik lemerültek a bennük rejlő sötétség legmélyére,
hogy megkeressék az utat a fényhez.

Bevezetés:
Egy történet

Kezdetben volt az Egység. És az Egység, ráunva, hogy évezredeken keresztül pusztán létezett, meg akarta tapasztalni önmagát. Meg akarta tapasztalni mindazt, ami lehet.

Az Egységben feltámadt a kíváncsiság, mi más lehet még. Sóvárgott, hogy megtapasztalja saját maga minden aspektusát, minden aspektust, amivé válni képes.

Ezért millió és millió szilánkra törte magát, mintha egy óriási kaleidoszkóppá vált volna. Egyetlen lélekből végtelen sok lélek született – és mindegyik az Egység kifejeződésének egy-egy színes darabkája volt.

A lelkek szétrajzottak a galaxisokban, hogy a saját nézőpontjaikból tapasztalják meg az életet. Át akarták élni a létezés korlátlanságát, ezért minden elképzelhető létformát felöltöttek – ezek között voltak, amelyeket több anyag alkotott, és voltak, amelyeket több fény –, és benépesítették a teremtés összes dimenzióját. Új világokat, új létbirodalmakat teremtettek. Soknak gyerekei születtek. A többség úgy döntött, hogy szeretetként nyilvánul meg, de akadtak, akik a gyűlöletet, kapzsiságot és a hatalommal való visszaélést választották önmaguk kifejezésére.

Az Egység nem látott ebben se jót, se rosszat, csak a kiterjedés szépségét. Lubickolt a végtelen lehetőségekben… a növekedés, a változás és a sokféleség eksztázisában.

Az Egység kifejeződései tudták, hogy kik ők, és honnan jöttek. Örvendeztek önmaguk megtapasztalásában, minden elképzelhető dolog megteremtésében, és közben emlékeztek az Egységre, amelyből származtak, a fényre, amik voltak.

Egy nap az Egység elgondolkodott: Mi lesz, ha elfelejtem, ki vagyok?

Amint megfogalmazódott a gondolat, megszületett a kísérlet.

A Föld lett ennek a kísérletnek a színhelye. Igazi drágakő volt a bolygók között, a galaxisok minden lénye szerette gyönyörű tájait és az élet miriádnyi megjelenési formáját.

Ez volt a tökéletes hely az Egység kérdéseinek a megválaszolására:

• Mi történik, amikor egy lélek elfelejti a forrását?

• Mi lesz a teremtményből, amikor elfelejti, hogy egyben a teremtő is?

• Milyen megjelenési formát választanak a lelkek, amikor nem emlékeznek arra, hogy kik ők?

A kíváncsiság mozgásba hozta a kísérletet, és megszületett egy újfajta lény: az ember.

A kezdetekkor sok ember emlékezett arra, hogy ki is ő valójában, ám ahogy teltek az évszázadok, ez a kapcsolat egyre halványult, míg végül halk suttogássá gyengült, valaminek a nyugtalanító hiányává, amit már nem tudtak megnevezni. A gyermekkor első éveiben a legtöbben elfelejtették, hogy kik ők, és honnan jöttek. Néhányan emlékeztek, de az emlékeikre sokszor csak legyintettek, hogy képzelődnek, és idővel azok is elhalványultak.

Sokan élték egyik életet a másik után, megfeledkezve a legmagasabb rendű igazságról, az Egységről, amelyből származtak. Alvajárókként éltek – tompán, eltévedve, félelmek közepette. Akármivel próbálkoztak, nem találtak rá a teljesség érzésére. Akármit is valósítottak meg, nem érezték elégedettnek magukat. Valami mindig hiányzott.

Fájdalmas volt a gyermekkor, de még fájdalmasabb a felnőttkor. Megjárták az érzelmek szélsőségeit és mélységeit, s ez időnként elviselhetetlennek tűnt. De mindezek ellenére… szerettek. Nem adták fel. Megőrizték a remény lángját a szívükben. Álmodtak egy szebb jövőről.

Újra és újra visszatértek ahhoz a dologhoz, amitől úgy érezték, kapcsolatban állnak valami nagyobbal, s amitől úgy gondolták: nem lehet, hogy az élet csak ennyiről szól… És ez a dolog a szeretet volt.

A szeretetük fényhálót vetett az egész bolygóra. A szeretet – az elsődleges ösztönük, az emberi természetük, a lelkük lényege.

Hallották a szeretet hangját mélyen belülről suttogni: „Emlékezzetek, kik vagytok. Emlékezzetek, miért vagytok itt. Emlékezzetek, honnan jöttetek.” De akárhogy próbálták, nem emlékeztek. Sóvárogva keresték a választ, és feljajdultak: „Mit nem veszek észre?”

Ezért az Egység egyenesen az emberiség szívéhez szólt. Halkan, de tisztán, mindenkihez, aki meghallgatta:

„Miközben beszélek, emlékezzetek… ti én vagyok, én pedig ti. A csillagok közül jöttetek. A szeretet vagytok. Végtelenek vagytok. Egyek vagytok. Egyek vagyunk.

Folytassátok, folytassátok. Emlékeztek, kik vagytok. Ebben az életben emlékezni fogtok.

Ti vagytok a bátrak, a legbátrabbak a bátrak között. Ti vagytok a fény hordozói, azok, akik megvilágítják az utat mindenkinek. Azért vagytok a földön, hogy megtapasztaljátok mindazt, amik vagytok, és mindazt, amik lenni szeretnétek.”

És ők lassan emlékezni kezdtek. Hazatértek a szívükben rejlő szeretethez. Emlékeztek, hogy kik ők, és miért vannak itt.

És szabadok lettek.

1. fejezet

Okkal vagy itt

„Ki vagyok én?” Életed során sokféleképpen feltetted magadnak ezt a kérdést, és sóvárogva kerested a választ. Akár tudod, akár nem, a világot kérdezted: „Elég jó vagyok?”

Valószínűleg mindenfelé kerested a jóságod igazolását – a családodban, a barátságokban, a kapcsolatokban, a munkában… és a saját szívedben. Ezeknek a kérdéseknek a mélyén talán ott rejlett az öntudatlan sóvárgás arra, hogy érezd a kapcsolatot a szellemeddel, a lelkeddel, az Egységgel, amelyből származol – az igazi éneddel. Ebben az életben megtapasztaltad, milyen érzés teljesen egyedül lenni, elválasztva a lelkedtől – és vágyódtál a hazatérésre.

A belső mélységedben kerested az igazságod, mert lélekként tudod, hogy sokkal több van benned, mint amit ismersz. Az élet sokkal többről szól, mint amennyi látszik belőle. Életed során oly sok fájdalom ért, miközben lemerültél a lényed legsötétebb mélységeibe: teljes kétségbeesés, harag és magány. Mindet érezted, nemcsak ebben az életben, hanem milliónyi életben és dimenzióban… végtelen idők óta.

Ha most itt vagy, akkor megismerted a létező legnagyobb fájdalmat, a létező legsúlyosabb sűrűséget, a világ terhét a válladon. Időnként egyenesen úgy érezted, hogy nem bírod már folytatni.

Éreztél mindent. Átmentél az árnyék tüzes mélységén. Ezért van az, hogy mindazok ellenére, amit átéltél, még mindig remélsz… és ezért lehet a szíved olyan ragyogó, tiszta és szeretetteli.

Ezért vagy most itt, ez alkalommal a földön, felismerve, hogy annyi minden létezik még. Keresed a választ a kérdésre, hogy igazából ki vagy, és miért vagy itt – egy teljes bolygónyi ember között, akik elfelejtették, hogy kik, megtagadták a szívüket, elvesztették a kapcsolatukat lelkük végtelen mágiájával.

A bátrak között a legbátrabb, a legszeretőbb lélek vagy… mégis elragadtak a földi emberi lét kínzó próbatételei. Ez természetes. Nincs nagyobb kihívás, mint itt lenni.

Ugyanakkor ez a tapasztalat ajándék, mert a félelem és szeparáció illúziójából való felébredés a leglélegzetelállítóbb hőstett és a legnagyobb öröm… És most itt vagy, hogy szétfoszlass minden illúziót.

Itt vagy, emlékezni akarsz mindarra, amiről tudod,
hogy te vagy – és azzá is akarsz válni.

És sikerrel fogsz járni. Emlékezni fogsz rá, ki vagy. A teljesség és szeretet helyéből fogsz táplálkozni. Ki fog áradni az életedbe, és semmi sem lesz ugyanolyan többé…

*

Ez az utazás kedves a szívemnek, mert én is megtettem. Egész életemben újra és újra feltettem magamnak ezeket a kérdéseket:

• „Ki vagyok én?”

• „Mit kell megtennem itt?”

• „Elég jó vagyok?”

Egész életemben külső mérföldkövek hajszolásával próbáltam bizonyítani magamnak, hogy „haladok”, hogy „jó vagyok”. Gyerekként akkor éreztem úgy, hogy látnak, amikor teljesítettem valamilyen feladatot, ezért keményen hajtottam, hogy a legjobb legyek minden tevékenységemben – az iskolai jegyektől kezdve a zongorázásig, a művészetektől a sportig… Mindig szigorú voltam magammal, amikor lemaradtam valamiben, gyorsan rákapcsoltam, és az életem minden területén teljesítményhajhászó lettem.

Ugyanezt tettem a személyes fejlődésemben, folyamatosan hajszoltam magam, hogy fejlődjek, és a végén úgy érezhessem, hogy megérkeztem.

És közben végig ott volt legbelül egy kimerült kislány, aki tudni akarta, hogy biztonságos önmagamnak lenni, hogy elég jó vagyok úgy, ahogy vagyok.

Nem törődve azzal a kislánnyal, tovább törtettem. A karrierem elején gyorsan fejlődő informatikai cégeknél dolgoztam a Szilícium-völgyben. Ott voltam a dolgok közepében, többek között a Facebooknál (a jelenlegi Metánál) a kezdeti időkben, amikor közösségimédia-óriássá kezdett nőni, és számos új startupnál szemtanúja lehettem a szoftvercégek exponenciális növekedésének.

Évről évre egyre több feladatom lett, míg egy nap a vezérigazgató jobbkeze lettem – egyetlen nőként a férfi igazgatók között. Mi több, a vezérigazgató nevében kezdtem eljárni, mivel egészségügyi problémái lettek, és kevés időt tudott az irodában tölteni.

Teljes szívvel-lélekkel éltem ezt az életet, reggel héttől néha este tízig vagy akár éjfélig, sőt hajnal kettőig dolgoztam. Az íróasztalomnál ettem, vagy két megbeszélés között a folyosón, rohanva, hogy tartsam a soha el nem fogyó határidőket. Hétvégék és ünnepek nem léteztek. Ez az élet vált a mindenemmé.

Az igazgatók azt mondták: „Egy gép vagy!”, mintha büszkének kellett volna lennem erre. És az igazat megvallva büszke is voltam. Azt hittem, megtaláltam a célomat. Úgy éreztem, látnak és tisztelnek.

A vezérigazgató vigyorogva kérdezte: „Vajon mi kellene ahhoz, hogy összeomolj?”

Nem tudtam, ugyanakkor mindennap heves szívdobogással ébredtem, a testem folyamatosan „üss vagy fuss” üzemmódban volt, túlpörgött.

Lassan, fokozatosan kezdődött, de aztán egyszer csak… összeomlottam.

Hogyan? Hol teljes pánikroham tört rám, amitől órákon át zombiként ültem egy kanapén, hol az utcán fakadtam sírva, miután negyven alkalmazottat kellett elbocsátanunk, mert a cég veszteséges lett – és minden, amiért addig dolgoztunk, egy pillanat alatt elpárolgott.

És az abszolút mélypont hosszú hónapjai alatt elkezdtem azt kérdezgetni magamtól:

• „Mit akarok igazából?”

• „Mit jelentene nekem valójában a boldogság?”

• „Hogy akarom definiálni a sikert?

Nem tudtam, hogy a lelkem noszogatott, hogy térjek vissza önmagamhoz, térjek vissza oda, ahonnan régóta messzire elkóboroltam.

Testileg-szellemileg teljesen kimerültem, de elkezdtem hetente egyszer-kétszer, amikor viszonylag korán végeztem, lejárni egy sokáig nyitva tartó kávéházba a környéken. Időt akartam szakítani magamra, hogy naplót írjak, és átgondoljam a dolgokat. Írtam az álmaimról, a félelmeimről, a lelkem vágyódásáról. Nem mindig jöttek könnyen a szavak, de éreztem, hogy parányi tűz gyullad a szívemben. Úgy éreztem, újult erőt ad, hogy egy kis időt magamra fordíthatok, miközben gyakorlatilag a nap összes többi óráját másokra szántam – a főnökömre, a csapatomra, a stresszemre. Azok a csendes órák a kávéházban futó pillantásokat adtak arra, milyen érzés újra kapcsolatba kerülni önmagammal, és még többet akartam ebből.

Elkezdtek érkezni a válaszok:

• „Hagyd ott ezt a munkát.”

• „Hallgass a szívedre.”

• „Szánj időt arra, hogy visszatalálj önmagadhoz.”

Végül hallgatni kezdtem a belső hangra. Három hónap múlva felmondtam a munkahelyemen, és hátat fordítottam a szilícium-völgyi karrier csúcsának, amelynek az eléréséért oly keményen dolgoztam. Szabadúszó lettem, hogy távmunkában dolgozhassak, és lefoglaltam egy helyet egy coworking elvonulási helyen, olyan emberek társaságában, akik többre vágytak.

Noha rettegtem, a szívem furcsán könnyűnek, reménytelinek érződött. Tudtam, hogy ez volt az eddigi legradikálisabb váltásom, és az egész életpályámat meg fogja változtatni. Várakozásteli izgalommal töltött el az előttem álló ismeretlen út nagyszerű ígérete. A legvarázslatosabb utazás várt rám, csak fel kellett állnom és el kellett indulnom.

Egy este, fent a tetőn, a csillagok alatt elmondtam a szándékomat a világegyetemnek: „Mutasd meg a szívem erejét, és megtanítom a világnak.”

Nem tudtam, hogy a szívnek saját akarata van, és már eleve vezet… és olyan helyekre fog elvinni, amelyekről álmodni sem mertem.

Rugalmas munkabeosztásomnak köszönhetően életemben először távol kerültem a zajtól – lett időm és terem meditálni, naplót írni, sétálni a természetben, és gondolkodni. Kezdtem hallani a lelkem hangját – először halkan, de folyamatosan. Kezdett átragyogni a félelmeim hangján.

Minél inkább eltávolodtam a társadalmi elvárásoktól – attól, hogy mit csináljak és milyen legyek –, annál inkább friss szemmel láttam önmagam és az életem. Kezdtem érezni, milyen a szívemet követni, bízni a belső hangomban – és a lelkemmel egységben járni.

Ez volt életem legvarázslatosabb utazása, és remélem, veled is megoszthatom ezt a varázslatot – annak az erejét, amikor a lelkedhez híven élsz, tudva mindazt, ami vagy, és érezve a benned létező végtelen szeretetet, a szeretetet, amely mindent megáld az életedben, miközben a lelkedként jársz.

Soha nem látott időket élünk a földön. Soha nem sóvárogtak még ennyien új létezésmód iránt, amelyet a szeretet és a lehetőségek vezetnek, nem pedig a félelem és a korlátok, amelyben szabadnak, élőnek és békében lévőnek érezhetjük magunkat.

Épp elég sokáig éreztük a fuldoklást, a magunktól való elválasztottság mély fájdalmát. Most a lelkünk nógatása egyre erősebb, és sokunkban felmerül a kérdés: Biztonságos a szívemet követni? Biztonságos önmagamnak lenni? Sokan elszántak vagyunk, hogy megtaláljuk a válaszokat, még akkor is, ha ez mindannak a halálával jár, amiről azt hittük, hogy tudjuk.

Ezt a könyvet erre a sorsdöntő időszakra írtam, hogy aktiválja a lelket, aktiváljon téged, segítsen minden korláton túlra kiterjeszteni a tudatodat, és bátran átlépni egy új létezésmódba. A következő oldalakon irányított bölcsességet, szelíd biztatást és erőt adó változásokat találsz – nemcsak a felébredésről, hanem annak a fénynek a megtestesítéséről is, ami vagy, a lehorgonyzásáról ezen a gyönyörű bolygón, a felemelkedés eme hihetetlen pillanatában.

Az emberiség olyan helyekre jut el, ahol még soha nem jártunk, és minden változik, a külső rendszerektől kezdve egészen alapvető gondolkodásmódunkig, életmódunkig és alkotói tevékenységünkig. Ez a könyv új navigációs rendszert kínál az élethez, és lélegzetelállító víziót egy korlátok nélküli Új Földről.

A következő oldalakon kódokat találhatsz ahhoz, hogy tudatosan lehorgonyozd a magasabb rezgéseket, eloszlasd az elválasztottságot, és a kvantummezővé válj. Technikákat is bemutatok a több életen át megtapasztalt félelem és a sejtszintű struktúrád megtisztítására. Meg fogsz tanulni bízni magadban, megnyílni a belső vezetődnek, és a legmagasabb énedként élni… hogy megnyithasd magad előtt a hozzáférhetővé vált létezés, teremtés és gyarapodás gyönyörű módjait.

Ez meg fogja változtatni a jelenlegi életed. Végső soron teremteni fogsz egy életet és egy világot – a legvadabb álmaidból, annak a rezgéséből, hogy tudod, hogy te vagy minden, ami létezik.

Ez talán lehetetlennek tűnik – sőt talán irracionálisnak. Ez a könyv azonban nem az észből íródott, hanem a szívből. Ezeket a szavakat nemcsak ésszel kell megértened, hanem rezgéseket, átadást kínálnak arról, hogy milyen érzés megtestesíteni a lelked fényét, hogy feloldhasd ezt önmagadban. Miközben olvasol, engedd el a késztetést, hogy mindenben logikát keress, mert az emberi észen túl fogod megtalálni az igazi tudásod, a tehetséged, a végtelen fényed…

Végy egy nagy levegőt, és hagyd,
hogy a szíved befogadja
és megízlelje ezeket a szavakat.

Bízz a lelkedben, ami okkal terelt ennek a könyvnek az elolvasása felé: azért tette, hogy bekapcsolja az emlékezeted.

Mélyen legbelül már mindent tudsz, amit tudni lehet. Eljött az ideje, hogy emlékezz rá. És mindenekfelett emlékezz arra, hogy ki vagy.

2. fejezet

Emlékezz, ki vagy

Te vagy a szeretet legmagasabb frekvenciája, megtestesülve fizikai formában. És sokkal több vagy, mint ez a test, ez az élet, ez a név. Amit most csinálsz – ébredés, tudatod tágítása, olyan helyekre való felemelkedés, ahol még soha nem jártál – hatalmas jelentőségű.

Hatalmas bátorság kell ahhoz, hogy ezt az utat válaszd, hogy a földre gyere, és elfelejtsd mindazt, ami vagy, hogy leereszkedj az érzelmeid, az elméd, a félelmeid sűrűjébe… és vállald azt a hatalmas feladatot, hogy megtaláld az utadat, vakon kúszva a fény felé, hogy emlékezz arra, ki vagy.

Érezted a polaritás teljes spektrumát egy bolygón, ahol elvesztetted azt az életvonalat, amely megmutatta, ki vagy, és honnan jössz mint lélek.

És mégis, itt vagy. Te vagy a fény. Mindig is a fény voltál.

Bármennyire is elveszettnek érezted magad, a lelked mindig is biztatott. És az egész multiverzum visszatükrözi neked azt a szeretetet, ami te magad vagy. Amint megnyitod a szíved, hogy befogadja, a lényed mélyén fogod érezni. A csontjaidban fogod érezni.

Dimenzióváltás

Amikor érzed a fényt, ami te vagy, amikor hagyod, hogy elárassza lényed minden sejtjét, rájössz, hogy nem kívülről jön, hanem a saját szívedből, a DNS-edből, a sejtszerkezetedből. Te horgonyozod le és testesíted meg a Forrás fényét, és továbbítod azt a világba. Ez természetes része annak, amit teszel és aki vagy.

A fény legmagasabb frekvenciái tőled származnak, amikor aktiválod őket magadban, és kiengeded őket a világba. Amint eszedbe jut, hogy te magad vagy a fény, amint belépsz ebbe a tudatosságba, nem lesz többé félelem, nem lesz többé kétség. Nincs illúzió a szétválasztottságról. Mégis, megfigyeled a polaritást. Lehet, hogy tanúja leszel kihívásoknak a valóságodban, de a félelmek és érzelmek, amelyek korábban eltávolítottak önmagadtól, átfolynak rajtad, mint a víz. Teljesen jelen leszel, és a szeretet szemével fogod látni a világot és az életedet.

Tanúja, a megfigyelője leszel a valóságodnak. És ugyanakkor tudni fogod, hogy te vagy mindennek a teremtője. És ez az a frekvencia, amely mindent megváltoztat.

Elsősorban és legfőképpen megváltoztatja azt a frekvenciát, amelyből működsz. Minden energia, minden egy bizonyos frekvencián rezeg, beleértve az anyagot, a hangot és a színt is. Minél sűrűbb, annál lassabb a rezgése. A frekvenciád a tudatos és tudatalatti gondolataid, hiedelmeid, félelmeid és érzelmeid alapján ingadozik. Ahogy megtisztítod a lényed sűrűségét és megnyitod a szíved, a frekvenciád emelkedik, ami megváltoztatja az általad tapasztalt dimenziót.

A dimenzió az a frekvencia, amelyen keresztül tapasztalod az életet. Évszázadok óta az emberiség nagy része a harmadik dimenzióból tapasztalja az életet. Ez nem egy hely, hanem egy létezés- és gondolkodásmód. A félelem és a hiány, a korlátozottság és a szűkösség, a túlélés és a verseny, az ego és az irányítás programozását hordozza magában.

Mindennap folyamatosan dimenziót váltasz, folyamatosan ingadozol a frekvenciádban, amíg elég sokáig nem tudod megtartani a magasabb frekvenciát a testedben ahhoz, hogy egy tágabb dimenzióba horgonyozd magad. Lehet, hogy nem veszed észre, hogy bármi is megváltozott, mert minden ugyanúgy néz ki, de könnyedség lesz a gondolataidban, érzelmeidben és interakcióidban.

Ekkor a külső világod is átalakul, hogy megfeleljen a frekvenciádnak, és gyönyörű új valóságok nyílnak meg. Csodálkozni fogsz a lépéseid könnyedségén, a hétköznapok varázslatosságán, a körülötted élő világ élénkségén, a szívedből áradó szeretet mennyiségén és azon, hogy mennyit kapsz a körülötted lévő világtól.

Amikor visszaemlékszel arra, ki vagy, és abból az emlékezeti térből élsz, az összes küzdelemmel, hiányossággal és félelemmel teli idővonal és valóság elolvad a valós éned fényében. Teljes hitben fogsz járni, érezve, ahogy a benned lévő isteni szikra átáramlik rajtad, és kiterjed az egész életedre, a világra.

Annak a tudásnak a frekvenciája, hogy ki vagy, mindenre kihat, amit teszel, teremtesz és megtapasztalsz. Ez a frekvencia megáldja alkotásaidat, az életedben lévő embereket és mindent, amit szeretsz. Ez egy új módja a fizikai valóságoddal való interakciónak – és azért jöttél ide, hogy ezekben a magasabb tudatállapotokban játszhass, hogy megtapasztald ennek a fizikai valóságnak az ízét. Érezni akartad a teremtő, szerető, tapasztaló, önmagadat kifejező erődet, mint lélek ebben a dimenzióban. És a következőben és az azutániban.

Ahogy dimenziókat váltasz, képes leszel látni, mi nem szolgálja többé a legfőbb javadat, és egyszerűen a tudatosságoddal összeomlaszthatod azokat a valóságokat. Ezek régi programok, emlékek és minták, amelyek már nem felelnek meg annak, aki vagy és akivé válsz.

Amikor meglátod őket, mondhatod magadnak:

• „Többé nem választom, hogy táplálom ezt a félelmet.”

• „Többé nem választom a reagálást.”

• „Többé nem választom, hogy kicsinek mutassam magam.”

És újra és újra: „Többé nem választom, hogy öntudatlan leszek.”

Ezen az úton először is gyakorold a tudatosságot – légy tudatában önmagadnak, kapcsolódj a szívedhez, hangolódj össze a lelkeddel – amilyen gyakran csak eszedbe jut, amíg természetesen meg nem tartod ezt a tudatállapotot minden pillanatban. Akkor már nem kell tudatosságra törekedned, egyszerűen csak tudatosságként fogsz létezni, megtestesítve a lelked fényét.

Eszedbe jut, hogy ez a te valóságod, és minden érted történik. Ez pedig lehetővé teszi, hogy bízz, és elengedd a kontrollálási kényszert. Ez pedig megnyitja az utat az isteni áramlás előtt, ami te magad vagy, lehetővé téve az univerzumnak, hogy rajtad keresztül, veled, általad teremtsen.

A létezésnek ez a frekvenciája mindent áthat, és olyan életet teremt, amely a régi éned számára teljesen varázslatosnak tűnik. Itt „csodákat” fogsz tapasztalni. De ezek nem csodák, hanem az univerzum természetes rendjének kifejeződései.

Amikor elfogadod a varázslatot, ami te magad vagy, lehetővé teszed, hogy az visszatükröződjön rád a valóságodból.

A legmagasabb idővonal a legszebb módon fog megvalósulni, túlmutatva mindazon, amit te magad megpróbálsz irányítani – mert azt a legmagasabb éned, a Forrás, a fény, ami te magad vagy, hangolja össze.

Túl azon, ahol valaha is voltál

Ez egy felhívás arra, hogy bízz abban, hogy máris megnyílsz ennek a teljesen új létezés- és életmódnak. És így jön létre az Új Föld… a szíveden keresztül. Minél inkább engeded, látod és elfogadod igazságodként, annál inkább megelevenedik körülötted. Látni fogod, ahogy minden pillanatban, minden interakcióban, mindenben, ami te vagy, életre kel.

„Új Földnek” hívják, mert még egyetlen inkarnáció sem élt benne. Ez a földi élet jövője, a világ, amelyet te teremtesz. „Új”, mert ez az új éned, mert nemcsak emlékszel arra, ki vagy lélekként, hanem megteremted mindazt, amit tapasztalni szeretnél. Olyan helyekre jutsz el, ahol a tudatod még soha nem járt – és az összes régi szabályt ki kell dobnod az ablakon. Nem jöhetnek veled.

Téged „új embernek” neveznek, mert ez a tudatosságbeli ugrás meghaladja a kozmosz történetében valaha történt bármely ugrást. Megalkotod és újraalkotod magad annak a képére, aki valójában vagy. Varázslatos élmény megtapasztalni, milyen léleknek, örök fénylénynek lenni egy megtestesült fizikai élményben.

Így hát új vagy. Minden pillanatban. Ezért is olyan fontos, hogy jelen legyél, és visszatérj a szívedhez. Most már minden elérhető számodra. Az eszed azt mondja: „Ez őrültség!”, de a lelked azt: „Ez izgalmas!”.

Ezért jöttél ide – azért jöttél ide, hogy kibővítsd azt a képet, amit magadról alkottál, hogy meglásd magad a fényben, a legnagyobb polaritás és árnyék kontextusában, ami valaha is létezett ezen a fizikai földi síkon.

Azért jöttél ide, hogy magadévá tedd a fényt, ami vagy, és megvilágítsd a körülötted lévő világot. Ahogy ezen az úton haladsz, sok halált és újjászületést fogsz átélni, egészen addig, amíg már nem leszel felismerhető a régi önmagad számára. Ugyanakkor jobban magadnak fogod érezni magad, mint valaha. Kapcsolatba kerülsz önmagad lényegével, az esszenciáddal, gyermeki ártatlanságoddal – isteni belső gyermeked tiszta fényével.

Meg fogod testesíteni a legmagasabb rendű önmagad bölcsességét, a lelked legszélesebb frekvenciáját. Beépíted azoknak az életeknek a mesteri tudását, amelyekben papnőként, bölcsként, galaktikus lényként és még sok másként tapasztaltad meg magad. Ezek mind emberi címkék, és bizonyos értelemben nem is számítanak. Még azokban az életekben is tapasztaltad az elválasztottságot, magadon kívül fürkésztél, és most sokkal messzebb mész, mint valaha, akár azokban az életekben is, amikor a leginkább kapcsolódtál a szellemhez.

Egységbe fogod hozni végtelen lelked minden aspektusát. És kiválaszthatod, mely aspektusokat tartod meg, és melyeket dobod el szeretettel. Például emlékezni fogsz azokra az életekre, amelyeket sűrűségben és küzdelemben töltöttél, még azokra is, amikor másokat bántottál, és olyan dolgokat tettél, amelyekre nem vagy büszke. De mindezt a szeretet szemével fogod látni, és rájössz, hogy mindezt át kellett élned.

Minden életnek, minden tapasztalatnak megvolt a célja, és a tanulságok most integrálódnak benned. Meg kellett tapasztalnod a tudatosság minden aspektusát, az árnyék és a fény polaritását, hogy most itt lehess… hogy az lehess, aki most vagy. Mindez a legmagasabb szintű fejlődésed érdekében történt… mert elvezetett téged ehhez a pillanathoz. A 6. fejezetben tovább fogjuk vizsgálni az árnyék és a fény kölcsönhatását, de most térjünk vissza ahhoz, aki vagy.

A lelked fénye

Mi a lélek? Az, aki vagy. Az a fény szikrája, az isteni szikra, a Forrás szikrája, ami te vagy.

Sok ember azt hiszi, hogy van lelke. De ők maguk a lélek. Ebben a fizikai tapasztalatban emberi tested van, de te magad a lélek vagy.

A lelkedet a saját fényszikrádnak tekintheted. Ez egy bizonyos szempontból igaz, de a legmagasabb szintű szemszögből nézve minden lélek egy. Egy tudatosságot alkotnak. Gondolhatsz rá úgy, mint a feltétel nélküli szeretet frekvenciájára vagy energiájára.

A lelked ennek az energiának, a Forrás energiájának a kifejeződése. A gyökerében a lelked a Forrás. Más szavakkal, te vagy a Forrás.

A legtöbb ember biztonságosabbnak érzi, ha korlátozottabb kifejezéseket használ, mint például „A Forrásból származol” vagy „Te az isteni szikra vagy”. Bizonyos szempontból ez igaz is. De ha tovább távolodsz, látni fogod, hogy nincs elválasztás, nincs „vége” a lelkednek, ami elválasztana más lelkektől. Minden összekapcsolódik – te vagy az egész:

Te vagy a Forrás.

Te vagy a tudat, amely önmagát tapasztalja meg. Te vagy az élet kavargó kaleidoszkópjának ragyogó szilánkja – és ugyanakkor te vagy az egész kaleidoszkóp. Te vagy a megfigyelő és a művész. Te vagy a zene, a táncos, a koreográfus. Mindez te vagy.

Ezek a szavak lehetővé teszik, hogy ráhangolódj erre a koncepcióra, de annak teljes megértése hatalmas, végtelen. Az átfogó szeretet, ami valójában te vagy, sokkal nagyobb, mint a legnagyobb feltétel nélküli szeretet, amit valaha éreztél, és ha egyszer megpillantod és megismered, mint a valódi éned igazságát, az mindent megváltoztat.

*

Felébredsz arra, ki is vagy valójában. Minden, ami nem áll összhangban a valódi lényeddel, összeomlik. Így még az elavult rendszerek is összeomlanak. Régi lélekként, fénymunkásként, csillagmagként (bárhogy is nevezed magad) azzal a mély tudattal jöttél ebbe az életbe, hogy lehetséges egy jobb út. Bár emberi éned talán elfelejtette, a lelked tudja, hogy azért jöttél ide, hogy új világot teremts. Ez a DNS-edben van.

Életed minden kihívása, csalódása és fájdalma arra ösztönzött, hogy emlékezz magadnak erre a lényegi részre. Ebben az életben és sok másban is bezártak egy dobozba. Frusztrációdat tovább fokozta, hogy lelked tudja, hogy pont az ellenkezőjéért jöttél ide: a szabadság és a béke életéért, ami az egész világ számára lehetséges, ahogy az emberiség felébred.

Az emberiség ébred, és te egy teljesen új élettapasztalat útját egyengeted. Mindannyian egyek vagyunk, és összekapcsolódunk, együtt ébredünk, de ahhoz, hogy mindez mozgásba lendüljön, szükség van azokra, akik elég bátrak ahhoz, hogy nagyobb álmokat álmodjanak a világ számára, és feltegyék maguknak a kérdést: „Mi lenne, ha…?”

Te most ezt teszed. Ahogy változol, a bolygó tudata is változik. Minden félelemmel, amellyel szembesülsz, utat nyitsz magadnak és a közösségnek. Minden alkalommal, amikor jobban szereted magad, a szereteted végighullámzik az egész leszármazási vonaladon.

Képzeld el a lelkeket egy isteni, végtelen szőnyeg szálaiként. Azok, akik útmutatóként, fénymunkásokként és csillagmagokként rezonálnak – te, aki most ezt olvasod – ragyogó aranyfénnyel világítanak. És a több millió gyönyörű lélek odakint, akik nem tudják, hogy fénymunkások, szintén ragyogtatják a fényüket.

Az arany fény hullámokban kiárad ezekből a szálakból, és szétterjed a szőnyegen. És hullámról hullámra, szálról szálra az egész szőnyeg csillogó fénnyé válik… megváltoztatva a valóság szövetét.

Így is elképzelhetjük az emberiség ébredését, a bolygó felemelkedését – miközben ez megtörténik, szálról szálra, hullámról hullámra.

Te már ragyogsz ezzel a fénnyel, mert ráhangolódsz a most elérhető magasabb frekvenciákra, megnyitod az elmédet és szívedet az igazság és a szeretet új dimenziói előtt, amelyeket talán korábban elutasítottál, vagy nem láttál. Felszabadítod magad, „Elég ebből”, mondod annak, ami már nem rezonál veled, követed a szíved, a saját egyedi módszereddel megosztod a szereteted a körülötted lévőkkel. Felemelkedsz – és így a közösség is egységként felemelkedik.

Ahogy felébredsz, és a felemelkedésedre, a lelkeddel való egyesülésre koncentrálsz, ez a fény kisugárzik a világba, az egész emberiségbe, minden dimenzióba.

Így, amikor megváltoztatod magad, az egész világot megváltoztatod.

*

Minél jobban kapcsolódsz a szívedhez, annál jobban érzed a lelked energiáját. Érezni fogod a kapcsolatot mindazzal, ami vagy.

Ebben az életben megtanulsz bízni a lelked útmutatásában – bölcsességében, adottságaiban és hangjában – ahelyett, hogy az elméd hangjára hallgatnál. Megtanulsz bízni a tudásodban, ahelyett, hogy a félelmeidben, az önmagadnak mondott, erőtlenné tévő narratívákban, valamint a társadalmi programozásban és kondicionálásban bíznál, amelyek azt mondják neked: „Így van ez.” Megtanulsz bízni a lelked korlátlan perspektívájában, ahelyett, hogy a valóságodra kényszerített korlátokban bíznál, amelyeket tényként internalizáltál.

A halál például csak a fizikai test levetkőzése. Ha fizikai szemmel nézed, akkor végnek fog tűnni. A lélek számára azonban nincs igazi halál. A tudatod tovább él.

Sőt, minden élet végén, a halálon keresztül visszatérsz ahhoz, hogy teljes mértékben emlékezz arra, ki vagy lélekként, Forrásként, Egységként. Rájössz, hogy valójában soha nem hagytad el a Forrást, miközben a földi életet élted.

Eddig fizikai halált kellett átélned, hogy visszatérj ahhoz a felismeréshez, hogy ki is vagy valójában – hogy ne csak elméletként, hanem teljes tapasztalatként is megismerd ezt. De ez az idő a Földön különleges, mert megőrizheted fizikai testedet, miközben visszatérsz ahhoz az emlékezethez, hogy ki is vagy valójában mint lélek.

A történelem során néha voltak olyan egyének, akik fizikai testükben emelkedtek fel. Mások halálközeli élmény során vetettek egy pillantást az Egységre, amelynek részei, vagy meditáció közben, vagy álomállapotban éltek át egy pillanatnyi nirvánát. De ez az első alkalom a földön, hogy felemelkedsz a Forrással való egységgé válás teljes tudatosságába anélkül, hogy előbb meghalnál. Ez az első élet az örökkévalóságban, amelyben emlékszel arra, ki vagy, miközben megtartod a tested.

A tested őrzi az összes olyan élet emlékeit, amelyekben meg kellett halnod, hogy „visszatérj” a Forráshoz, és emlékezz arra, ki is vagy valójában. Sok életben ez traumatikus, ijesztő vagy magányos halál volt. Ezért a tudatod egy része aggódni fog: „Meg fogok halni? Meg kell halnom újra, hogy visszatérhessek oda?” Légy kedves magadhoz, mert ez a félelem a sejtek memóriájában van tárolva. Most megtapasztalhatod azt a kapcsolatot, amelyre életről életre vágytál…

Te választottad, hogy ebbe az életbe jössz, hogy megéld ezt a pillanatot… ezt a földi élményt – és hogy megteremtsd, ami ezután következik.

Itt van egy levél, amelyet neked csatornáztak. Miközben olvasod, képzeld el, hogy ez a lelked üzenete.

* * *

Levél a lelkedtől

Drága lélek!

Tudom, hogy egyszerre félsz, és izgatott vagy, és úgy érzed, mintha egy egész ismeretlen világ terülne el előtted. Nagyon bátor vagy, hogy úgy döntöttél, követed a lelkedet, amikor nem tudod, hová vezet. Bátor vagy, hogy hátrahagytál mindent, amit eddig ismertél, hogy esélyt adj a szíved vágyainak.

Fogalmad sincs, hová vezet ez az út, de megígérem, hogy minden virágzik majd számodra. Pár hónap múlva meg fogod látni ennek bizonyítékát. Kevesebb mint egy év múlva megcsíped magad, mert nem tudod elhinni, milyen gyorsan válnak valóra az álmaid… és kevesebb mint öt év múlva a legvadabb álmaid közepén állsz majd, és örömkönnyek csorognak le az arcodon. Mindez és még több vár rád, és ez csak a kezdet.

Ez a döntés, hogy a lelkedet választod, életed legnagyobb döntése. Meg fogja változtatni mindennek a pályáját, és olyan ajtókat fog megnyitni, amelyekről nem is tudtál. Ez a kapu a szíved legmélyebb vágyaihoz és egy olyan élethez, amely meghaladja azt, amit lehetségesnek hiszel. Végül is ez a kapu önmagadhoz – hogy azzá válj, aki valójában vagy, szerelmes legyél önmagadba, és belépj a fényed teljes ragyogásába.

És megéri. Mindent megér. Igen, szembesülni fogsz a félelmeiddel, és át kell menned a belső sárkányok poklán. Igen, vakon fogsz utazni a lényed legsötétebb zugaiba. Igen, lesznek napok, amikor fel akarod adni és el akarsz bújni. De elég erős vagy ahhoz, hogy folytasd. Okkal vagy itt.

Szeretlek.

A lelked

* * *

3. fejezet

Globális tudatváltozás

Az a folyamat, amelynek során ráébredsz arra, hogy ki is vagy valójában, nem véletlenül történik. Ez egy nagyobb változás része, amely az egész világon végbemegy.

Valami olyan történik a Földön, ami még soha nem történt meg korábban. Észreveheted ezt a csendes morajlásban, a szívedben kavargó érzésekben. Észreveheted a káoszban, amely látszólag a Föld minden sarkában kitör. Érezheted a lelked fulladozásában, abban a vágyakozásban, hogy az élet könnyebbnek, könnyedebbnek, szabadabbnak hasson. Az emberiség soha nem látott tudatosságbeli változáson megy keresztül.

Ennek a folyamatnak a részeként a régi paradigmák felborulnak, a rendszerek összeomlanak, a megbízható hatóságok lelepleződnek. A tudatosság sötét oldala, amely évszázadokig rejtve volt, most a felszínre kerül, hogy láthatóvá váljon… és az egész világ megtisztul, hogy utat engedjen az újnak.

Egyénileg milliárdok szembesülnek félelmeikkel, életüket megváltoztató döntéseket hoznak, otthagyják munkájukat vagy kapcsolataikat, karriert és álmokat váltanak – megkérdőjelezik hitüket, és már nem hajlandók tovább elviselni a régi, már nem működő módszereket.

A lelked suttogása egyre hangosabbá válik,
arra ösztönözve, hogy engedd el félelmeidet,
és kövesd a szíved hívását.

Egyre nyilvánvalóbbá válik, hogy valami nincs rendben a világgal. Nézd meg a megdöbbentő mennyiségű depressziót, szorongást és adósságot… a gazdagok és szegények közötti hatalmas szakadékot, a megélhetésért való végtelen munkavégzés ciklusát, az egyre elfoglaltabb és zavarodottabb életmódot, amely szétszakítja a családokat. Miért csökken a várható élettartamunk és a termékenységi rátánk ebben a „modern” világban? Miért van még mindig ennyi éhség és háború? Nem így kellett volna lennie. Egy részed tudja ezt, mert te – a lelked – egyszerre létezel más életekben, birodalmakban és dimenziókban, amelyek sokkal szabadabbnak tűnnek, mint az élet a földön.

Lehet, hogy úgy tűnik, hogy a világ egyre sötétebbé és megosztottabbá válik, különösen, ha nézed a híreket, de a sötétség már évszázadok óta itt van. Csak most tűnik úgy, hogy fokozódik, mert a felszínre kerül, és felébreszti a tömegeket mély álmukból. Több szem látja, mint valaha, és több változást követelő szív érzi.

A legtöbb ember eddig nem volt tisztában a Földön létező korrupció mértékével, azzal, hogy az hogyan szőtte be magát, mint egy háló, szinte minden rendszerbe és intézménybe a világ minden táján. Most tanúja vagy annak, hogy lelepleződik a korrupció és a manipuláció, amely szinte minden jelentős intézményben és rendszerben gyökeret vert – a politikától az orvostudományig, a banki szektortól az oktatáson át a médiáig, és még sok minden másig.

Bár számtalan gyönyörű lélek dolgozik ezekben az iparágakban, ezeket a rendszereket évtizedek óta manipulálják a hatalom, az ellenőrzés és a pénz után sóvárgó, a csúcson lévő kevesek. Úgy vélik, hogy a széttagolt népességet a legkönnyebb irányítani. Azt mondták, hogy ezek a rendszerek az emberiség szolgálatára léteznek, de valójában eltorzították őket, hogy megosztottak, betegek, adósságban élők, agymosottak és félelemben élők maradjunk – elég önelégültek, fáradtak és figyelmetlenek ahhoz, hogy ne kérdőjelezzük meg a narratívájukat.

Egész könyvekre lenne szükség, hogy mindezt részletesen kifejtsük, és ennek nagy része az elkövetkező években kiderül majd… De ez a könyv nem a rendszer hibáztatásáról szól. Arról szól, hogy erőt gyűjts arra, hogy felébredj, és rájöjj, hogy minden, ami a világban történik, a legmagasabb szintű fejlődésed érdekében történik.