Méder Áron

Békét és szelet!

Három év alatt a Föld körül

részlet

Copyright © Méder Áron, 2010

Szerkesztette: Árkos Eszter
Lektorálta: Mörk Leonóra
A szöveget szakmailag ellenőrizte: Csernussi Gábor
Borítóterv: Hegyusz

Hungarian edition © Jaffa Kiadó, 2010
Minden jog fenntartva!

ISBN 978 963 4758 26 6
Jaffa Kiadó • www.jaffa.hu

Felelős szerkesztő: Nemes Krisztián
Felelős kiadó: Rados Richárd

Elektronikus változat
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Készítette Ambrose Montanus
2023

1.Szekrény; kétszersültek, kekszek

2.Szekrény; kétszersültek, kekszek, bioélelmek

3.Akkumulátor (96Ah)

4.Hordók

a.bioélelmek

b.konzervek

c.konzervek

5.Polcok (6 független polc)

a.horgászfelszerelés, kötelek

b.konzervek

c.mélységmérő, távcső, napszemüveg, zacskók

d.vészjelző készülékek

e.vitamin, egyéb

f.lobogók, varrókészlet

6.Polcok

a.drótok, kézi fúró

b.zacskók

c.könyvek, kötelek, energiatabletták

d.búvárfelszerelés, jelzőtükör

e.konyha; fűszerek, kávé, tea, cukor

f.gyertyák, csavarok, felszerelések

7-10: fenékdeszka alatt

7.Liszt, kukoricadara, bioélelmek

8.Ruhák, javítókészlet

9.Bioélelmek, tisztálkodószerek

10.Javítókészlet (műgyanta, üvegszál, lakk, festék), csavarok, PU-HAB, szilikongumi, mosószer, kukoricadara

7-10: fenékdeszka felett

7.HF-rádió dobozban, laptop, video, fényképezőgép (vízhatlan tasakban), akkutöltő

8.Vízhatlan táskák

9.Térképdoboz

10.Ágy

11.Víz (80 l), tejpor, olaj, elektromos kábel, tartalékhorgony

12.Íróasztal (iratok, papír, íróeszköz, napló)

13.Gázfőző, konyhafelszerelés

14.Üres rekesz (szemétnek)

15.Motor (beépített, 5.9 kW, Yamaha 8B)

16.Fenékdeszka alatt: 50 l víz

Fenékdeszka felett: ruhák, szerszámosládák, gumicsizma, mentőmellény

17.Fenékdeszka alatt: 50 l víz

Fenékdeszka felett: üveg, 2 x 25 l tank, viharvitorlák, génua, mentőmellények, élelmiszerek (friss gyümölcs, zöldség), fazekak, szerszámosláda, viharhorgony

18.Hátsó rekesz

Bal polc: gázpalackok, flakonok

Jobb polc: gyertyák, javítókészlet

Középen: 100 l víz, 20 l üzemanyagtank, 20 l üzemanyagtartály, neoprén ruha, szigonypuska

Az elveszett cirkáló

Hosszú és csöppet sem pihentető hétvégéjéről érkezett vissza Algírba a fiatal attasé. Vasárnap éjjel lévén, megállt egy pillanatra az irodája és a hálószobák felé vezető lépcsősor között. A telefon ezt a tétova pillanatot választotta arra, hogy csörgésével felverje a ház csendjét. Az attasé bement a sötét szobába.

– Szia, Gergő, de örülök, hogy végre elértelek! Van számomra egy perced? – kérdeztem tőle.

– Szia, István, számodra mindig. Mi a baj?

– Semmi, semmi, nincs semmi baj… remélem… nincs… péntek óta nem kaptunk hírt Áronról. Ráadásul három napra el kell utaznom. Nyugtalan vagyok. Földrajzi értelemben jelenleg te vagy Áronhoz legközelebb, szükség lehet a segítségedre. Csak azt akartam, hogy tudj erről…

Karesz (aki évekig rádiós tiszt volt, amikor még léteztek magyar hajók) vezette be Áront az amatőr rádiózás rejtelmeibe. Minden reggel üzenetben tájékoztat Áronról, hallott-e róla, mit hallott. Napok óta a „sajnos ma nem hallottuk Áront” üzenet érkezik tőle.

A következő három nap egyre nőtt bennem a feszültség. Áronról továbbra sem hallott senki. Sem interneten, sem rádión nem tudtam a nyomára akadni. Nem érkezett meg Melillába se hétfőn, se kedden, ahogy számította, se Málagába szerdáig, ahogy esetleg tehette volna, ha valamiért megváltoztatja úti célját. Komolyan aggódtam, márpedig ha az aggódógép egyszer beindul, nincs megállás… Hazafele rendesen túlléptem a megengedett sebességhatárokat.

Le sem vetkőzve berohantam a számítógéphez és egyből megnyitottam a leveleimet. Semmi. Már öt napja nincs hír Áronról. Rémeket láttam.

– Szia, Gergő, még mindig nincs hír Áronról. Rossz előérzetem van. Talán a nagykövetség segíthetne!

– Mire gondolsz?

– A legrosszabbra. A legvalószínűbbnek azt tartom, hogy szép időben nem viselte a biztosítóhevedert, valahogy vízbe esett, és nem tudta utolérni a hajót. Egy darabig talán még próbálkozott, azután talán a partnak vette az irányt. Ha Áron bírta a hideg vizet, 20 óra alatt akár ki is úszhatott a partra. Vagy egy rosszabb lehetőség, hogy fejbe vágta a bum, és eszméletlenül beesett a tengerbe. Ha reggel sem lesz rádiókapcsolat, kerestethetjük az algériai partoknál?

Nem próbálom ecsetelni, hogyan telt az éjszakám. Kiborítóan hosszú volt. Másnap reggel tűkön ülve vártam Karesz hívását.

– Szia, István, sajnos ma sem jelentkezett. Pedig ma is volt terjedés. Mindenkit mozgósítottam! Francia, angol, osztrák, magyar, román, jugó és ceuta területekről próbáltuk hívni, tehát valamelyikünknek hallania kellett volna. Sajnos csak ezzel tudok szolgálni. Talán holnap. Ha te megtudsz valamit, azonnal értesíts!

– Attól tartok, hogy vízbe esett!

– No, azért nem kell rögtön a legrosszabbra gondolni. Én inkább áramellátási problémára gondolok.

– Tudom, hogy az valószínűbb, de rossz érzésem van…

– Egy barátom most indul Ceutáról Spanyolország felé egy nagyhajóval. Legalább 60 mérföldet tud berádiózni. Végig kiabálni fog a 16-os csatornán, remélem, neki sikerül.

Le sem tettem a telefont, azonnal tárcsáztam.

– Szia, Gergő, ma sem jött hír. Kerestetni kéne Afrika partjainál…

– Rendben, István, nyugodj meg, beszélek a nagykövet úrral.

– Rendben, kösz.

Nem sokkal később e-mail érkezett Gergőtől:

Dr. M. Béla nagykövet urat reggel tájékoztattam az eseményekről. A délelőtt folyamán felvette a kapcsolatot a marokkói külképviselettel. Amint ők megtudnak valamit, arról is beszámolok. A nagykövet úr továbbá hivatalosan is kérte az Algériai Hajózási Felügyeletet, hogy szolgáltassanak információt Carináról. Jelenleg is kapcsolatban vagyunk a felügyelettel, amint kiderül valami, azonnal tájékoztatlak.

Nem bírtam tétlenül várni. E-mailt írtam a Tengeri Mentést Koordináló Központnak (MRCC, „Maritime Rescue Coordination Centre”), bár tisztában voltam azzal, hogy ezt a szervezetet csak igazán indokolt esetben szabad riasztani. A fenti személyeken kívül mást nem vontam be az akcióimba, éreztem, hogy értelmetlen pánikkeltés lenne. Ha nem lett volna amúgy is ősz a szakállam, bizonyára megőszült volna délutánig, amikorra válaszoltak, hogy a madridi és a cádizi szervezeteket hívjam.

Azonnal hívtam a cádizi központot, majd tanácsukra öt perc múlva a madridi MRCC-t. A teljes arzenált ellőttem, többet nem tehettem. Tétlenségre ítélve a percek iszonyú lassan teltek. Senkivel nem beszéltem, se Gergőt, se Kareszt nem akartam tovább riogatni, ismerősökről, családtagokról nem is beszélve. Nehéz volt, nagyon nehéz…

Éjszaka csörgött a telefon.

– Szia, Apu! Áron vagyok. Almeríában kötöttem ki. A kikötőben már tudtak rólam. A kezembe nyomtak egy telefont, hogy azonnal hívjalak. Sajnálom, hogy nem jelentkeztem, teljesen lemerültek az akkuk.

– Istenem, de jó, hogy hallom a hangod!!! Még sose örültem ennyire neked!!! Hogy kerültél Almeríába?!

– A szembeszél és a szembeáramlat miatt alig haladtam Melilla irányába. Két napig erőltettem, aztán északnak vettem az irányt. Itt úgy örülnek nekem, mintha a saját gyermekük lennék.

– Üdvözlöm őket, köszönöm a segítségüket! Jó pihenést!

Amint felocsúdtam, megírtam a riasztott MRCC-központoknak, a rádiósoknak és Gergőnek, hogy Áron előkerült. Ennek ellenére öt perc múlva a madridi MRCC telefonált:

– Good evening, sir. Your son arrived tired but safe to Almería.

Le a kalappal az MRCC, a Tengeri Mentés Koordináló Központ előtt! Ettől kezdve nem csak Áron rátermettségében bíztam jobban, amiatt is nyugodtabb voltam, mert megtapasztaltam, hogy ez egy komoly és hatékony szervezet, szükség esetén mindent elkövetnek.

Már csak érdekességként jegyzem meg, hogy két héttel később, amikor Áron kikötött Tarifában, nagyon megörültek neki, ők nem tudták, hogy a keresését lefújták. Szilveszter éjszakáján pedig engem hívott valamelyik MRCC-központ, hogy mi a helyzet Áronnal. Nem bántam, sokkal jobb így, mint fordítva.

***

Gyerekkoromban olvastam valahol e történetet:

Egy ifjúban olthatatlan vágy ébredt a bölcsek köve iránt. Talán nem is annyira az arany izgatta, inkább a „Nagy Tett” véghezvitele… A helyi bölcshöz fordult tanácsért.

– Fogd ezt a vasláncot, fiam, és üsd hozzá minden utadba eső kőhöz. Amelyiktől arannyá válik, az lesz a bölcsek köve.

Elindult az ifjú, ahogy a bölcs tanácsolta. Sok-sok éve járta már a világot, ősz szakállú öregemberré töpörödött, amikor egy ifjú megkérdezte tőle, mi végett járja a világot. Elmondta neki, s kezébe adta a láncot. Az ifjú döbbenten felkiáltott:

– De hiszen ez aranyból van!

Édesapámtól hallottam kisgyermekként: Mindent lehet, csak akarni kell. Nem értettem: ő nem szokott butaságokat beszélni, ez pedig annak tűnt. Sok mindent akartam én is, a felnőttek is, és mindennek csak a töredéke valósulhatott meg. Akarással még egy csillagot se tudtam lehozni az égről, nem is beszélve egy varázspálca megszerzéséről…

Felcseperedve lassacskán rájöttem, nem volt ám ez butaság, inkább: nagy igazság! Az ember komolyan nem akarhat megvalósíthatatlant, hisz abban maga sem hisz. Az akaratot pedig a hit táplálja…

Most azt is jobban értem, miért javítja ki az anya a gyermekét: „nem akarom , hanem szeretném ”. Amit csak úgy szeretnénk, azt vagy megkapjuk, vagy nem, vagy megszerezzük, vagy nem, nem is olyan lényeges. Sokan szeretnénk körbevitorlázni a földet, főleg ha csak úgy adódna rá lehetőség, épp rá is érnénk, és nem lennének fontosabb dolgaink. Aki viszont ezt valóban meg akarja tenni, az hisz benne, és belevág. Az sok mindenről lemond, amit amúgy szeretne , az mindent a célja érdekében tesz, és a célját végül a hitéből táplálkozó és cselekedeteiben megnyilvánuló akaratával eléri – ha Isten is úgy akarja…

Gondolhatnánk ebből, ez hát a bölcsek köve: a hit és az akarat ötvözete. Sokszor hallottuk Árontól a miértekre azt felelni: „Mert szeretek vitorlázni”. Közben meg őt is sokan szeretjük, ő is sokunkat szeret. Azt hiszem, a bölcsek köve szeretet nélkül nem működne. Én ezt tanultam Árontól. És talán mindannyian még azt is, hogy: Ne adjuk föl álmainkat!

Budapest, 2008. március 28.

Méder István

Vitorlázás a Földközi-tengeren

Koper – Tarifa, 54 nap, 2612 tmf. 2006. szept. 24. – 2006. nov. 18.

A legfőbb jóság olyan mint a víz…1

Koper – Punta della Penna. 359 tmf. Szeptember 24. Pozíció: 12:00 (45~33N; 013~39E) Nincs órám. Most az idő nem számít. Nem sietek sehova, nem is lenne értelme. A tengertől és a szelektől függ az utam. Ma délelőtt szélcsend van, ezért támadt ez a gondolatom. A trieszti öbölben cirkálunk gyenge szélben, lassan. Néha azért elérjük az 1 csomós sebességet is. A vitorlázásban nem ritka a gyenge szél, ezt is el kell viselni. Az üzemanyagot nem használom, mivel amúgy sincs belőle sok. 42 liter benzin kb. 40 órára lenne elég (kb. 140 mérföld). A motort a kikötői manőverekre és a tengeren való gyors kitérésekre (például más hajóval való összeütközés elkerülésére) használom. A motor generátorával tudom tölteni az akkumulátorokat is, de erre sem szívesen pazarolok üzemanyagot. Mivel egész délelőtt nem fújt szél, fürödtem egyet. Amikor úszom (közben a hajót is tolom), kiengedek egy hosszú kötelet a hajó mögé, hogy ha hirtelen feltámadna a szél, nehogy ott maradjak a tenger közepén. Amikor csak tehetem, úszom a tengerben, mert frissít, és napszúrás ellen is jó. Dél körül egy szép medúza lebegett el mellettünk. Délután aludtam egy órát, ezalatt Carina egyedül vitorlázott, és igen jól. Negyedszélben tudom úgy rögzíteni a kormányt, hogy Carina nélkülem is tartsa az irányt. Végre jött egy kis szél, így délután 2 magasságában elhagytuk Izolát. A trieszti öbölben akkora volt a forgalom, hogy az alvás igazából csak bóbiskolást jelentett. Délután 2~3 körül Carina már 2,7 csomós sebességgel szelte a habokat. Nagyon stabilan megy, miközben én fényképezek. A külvilággal VHF- és HF- (Ultra Rövid és Rövid Hullámú) rádión tartom a kapcsolatot. Partközelben persze mobiltelefonnal is tudok majd kommunikálni.

Első éjszakánk nyugodtan telt. Bf.3~as szélben, 3 csomós sebességgel vitorláztunk Isztria partjainál. Hajnalban sűrűbb lett egy kicsit hajóforgalom, de a radarreflektornak és a pozíciófénynek köszönhetően a másik hajó szerencsére mindig időben észrevett minket. A piros oldalfény nehezebben kapcsolódik be, kontakthibás lehet. Az első napon Carina 23 órát ment egyedül, és csak egy órát az én irányításommal. Ez igen jó arány. Nincs szélkormányom, igaz, ilyen kicsi hajóhoz nem is terveztek még megbízhatót belőle. Az elektromos autopilot (vagyis a robotpilóta) hasznos ugyan, de sok áramot fogyaszt, ezért csak ritkán használom.

Szeptember 25. Pozíció: 12:00 (45~00N; 013~25E) Az időjárási információkat a VHF-rádió 68~as csatornáján hallgatom, általában naponta kétszer, reggel és este. Angolul és olaszul mondják el a Földközi-tenger jelen helyzetét és adnak egynapos előrejelzést is. Itt mindennap megtudhatom a szél erejét, irányát és a tenger állapotát a különböző körzetekben. Mára vihart mondtak, ami este meg is érkezett. Bf.7~es szél fúj, teljesen beigazolódott az előrejelzés. Egész éjjel esett az eső, és emiatt nagyon rossz a láthatóság. Viharorrvitorlával (1 m2) és nagyon kicsire reffelt nagyvitorlával (2~3 m2) haladunk. Ezzel a vitorlakombinációval elég stabilan tudjuk tartani az irányt, kezelni a hullámokat és vitorlázni. Nem sokat aludtam, csak bóbiskoltam szokás szerint. Kialakítottam a saját alvásszabályaimat, amelyeket igyekszem mindig betartani. Például vihar esetén kint alszom a kokpitben, kikötve, mentőmellényben. Így bármi is történjen, egyből képes vagyok reagálni. Mondanom sem kell, a kokpit nem az az ideális hálószoba, kényelmetlen és a legtöbbször úszik a vízben. Hajnalra mindig minden csuromvíz lesz. Bár a hálóruhám vízhatlan, az alatta lévő egy-két pulóver és nadrág folyton átázik. Mivel éjszakánként keveset és felületesen alszom, reggel mindig jókora vitamindózissal kezdem a napot.

Menetrendszerűen megérkeztek az első technikai problémák: a szélgenerátor egyik csavarja, ami az állványhoz erősíti, kiesett (kettő tartja… még szerencse, hogy nem a tengerbe esett, így később vissza tudtam csavarni. A tengeren a nagy hullámok miatt ez nem sikerült.) A bumot tartó veret is többször kiesett a bumsínből. Szerencsére ez nem gond, mivel a nagyvitorla is tartja. További jó hír, hogy a kormányt rögzítő szerelvény szintén kilazult, és leesett a kormányrúdról. Az orrablaknál folyton beázom, ezért arrafelé minden csuromvíz. Hál’ istennek az akkumulátorok nem. A tömítést a nyílt vízen javítottam, de a beázás nem szűnt meg teljesen. Pennában újra kell szigetelnem az egészet. Ráadásul a radarreflektor egyik rögzítési pontja is szétesett, ami bő szélben sérti a nagyvitorlát. A nyílt vízen akkora hullámok csapkodnak, hogy a fedélzeten sem tudok megmaradni, nemhogy szereléssel kísérletezni. Pennában meg kell javítanom a radarreflektort is.

Szeptember 26. Pozíció: 12:00 (44~26N; 013~18E) Találtam egy hernyót a hajón, nem nagyon értem, hogyan kerülhetett ide, de örülök neki. Sajnos később kimászott a dobozából, és eltűnt. Eredeti kis kedvenceim, a pókok is eltűntek a hajóról. Talán a pókok csak elbújtak, és ha jobb idő lesz, ismét előjönnek.

Szeptember 27. Pozíció: 12:00 (43~42N; 013~58E) A negyedik napon nem történt semmi különös, ami tengerészfogalmak szerint a jó nap szinonimája. Este megnőtt a halászhajó-forgalom, és két esetben is kritikus helyzetbe kerültünk. Az egyik halászhajón nem figyeltek, és későn vettek észre minket. Mivel az ilyen hajókon elsősorban a hálók kezelésére összpontosítanak, a manőverezésre kevesebb figyelem jut, így az én motoromra is szükség volt ahhoz, hogy elkerüljük az összeütközést. Kalandunkat olaszos temperamentumú kiabálások és káromkodások fűszerezték. A másik esetben a halászhajó észre sem vett, csak hajszál híján elsodort minket, hiába gyújtottam fel az összes lámpánkat. Dudálni is akartam, de a bömbölő motor zúgása úgyis elnyomta volna a hangját. Már a hevedert is kikapcsoltam, hogy szükség esetén könnyebben el tudjak majd menekülni a süllyedő hajóról, de szerencsére végül erre nem volt szükség.

Szeptember 28. Pozíció: 12:00 (43~05N; 014~35E) Egyedül vagyok a tengeren. Illetve mégsem egyedül, hiszen a telefonom még mindig ontja az üzeneteket, ismerősöktől és ismeretlenektől (egy régi kollégámnak most született unokahúga, Karinának hívják!!!) Hálával gondolok mindazokra, akik aggódnak értünk és szorítanak nekünk.

A legnagyobb gondom most az, hogy Carinát az erős szélben nem tudom magára hagyni, egy-két nagy hullám mindig kimozdítja az egyensúlyából. Néhány napja keveset alszom, a reggel teljes fásultságban telik, estére általában megjavul a kedvem. Éjszaka nagyon tompa vagyok, lassan reagálok, és a gondolataim is lelassulnak. Próbálok rendet tartani, de megbuktam, teljes a káosz. Ruhák, ételek, térképek és szerszámok hevernek egymás hegyén-hátán. És persze az egész rakás vizes. Egy ilyen kis hajónál természetes, hogy becsapnak a hullámok, de néha a semmiből jön a hullámverés, teljesen váratlanul ér, és olyankor bőrig ázom. A kabint folyamatosan zárom, így ott még nem járok térdig vízben.

Szeptember 29. Pozíció: 12:00 (42~25N; 014~58E) Ma reggel HF-rádión beszéltem Magyarországgal (14,290 MHz). A minőség nem volt jó, de hallottam őket. 6 nap után végre beszéltem valakivel! Hajnalban megint rám tört a tompaság, lassabban és rosszul ment a navigálás. A jövőben jobban kell ismernem a térképet, ha a part közelében járunk. Az eddigi navigálás körülbelül így történt: 360 mérföldet 139 fokra.

Este kilenc után kikötöttünk Pennában (42~10,4N; 014~42,5E). Nem volt pontos térképem az Adriáról, csak egy nagyon átnézeti, sőt, pontos útvonaltervet sem készítettem. Erre, most már látom, nagyobb hangsúlyt kell fektetnem. Ha nincs térképem, sokkal több útpontot (pozíciót) kell felírnom magamnak.

Szeptember 30. Pozíció: 12:00 (42~10N; 014~42E) Egész nap a hajón lévő technikai problémákon igyekeztem úrrá lenni, és próbáltam a káoszból rendet teremteni. A kormány idegesítő módon kotyog, és folyamatosan kilazul a rögzítőcsavarja. Ezt is próbáltam megjavítani, de csak később találtam rá jó megoldást. Az eddigi szakaszon az egyik legnagyobb problémát a beázás jelentette, ezért újraszigeteltem ezeket a helyeket. Eközben az akkumulátort is töltöttem 20 órán át, és letudtam a vitorlák és a kötelek javítását is.

Penna az első kikötőnk, az emberek kedvesek, még a kikötői díjból is kaptunk kedvezményt. A hajósok kérdezgettek: „Tényleg ezzel a hajóval jöttél Koperből? Egyedül?!” Inkább nem mondom nekik, mi is a valódi célom…

Este bementem a közeli városba, Vastóba, ahol épp körmenetet tartottak. Én is imádkoztam az olaszokkal, magyarul, halkan. Hálát adtam, amiért sikerült összecsiszolódnunk Carinával, és sikerült hozzászoknom az egyedülléthez. Jobban ismertem már személyes és közös korlátainkat. Fárasztó volt ez az első hat nap a kevésbé barátságos Adrián. Hálát adtam, hogy ott állhattam és mindezt átgondolhattam.

A kikötőben elsörözgettünk az egyik hajós fiúval. Mindkettőnknek jól esett a lazítás.

„…mit is mondjak, nagyon sok dolgot ástál elő belőlem, amit az emberek nagyon is mélyre tudnak ásni. Nagyon tudom tisztelni azokat az embereket, akik amit megálmodnak, végig is viszik…”

⚓

Penna – Vieste. 83 tmf. Október 1. Pozíció: 12:00 (42~08N; 014~47E) Reggel 7~kor indultunk tovább. Eredetileg 6~kor akartam, de kicsit elaludtam. Szerencsére nem sietek sehova. Délelőtt kihasználtam a néhány órás teljes szélcsendet, aludtam egy jót. Szélcsendben gyakran gyűjtök energiát egy kis alvással. Dél körül jött egy Bf.1~es szél, az iránya 120, ezért cirkálunk (98~ra kéne menni). Be tudtam állítani Carinát, egyedül vitorlázik. Addig naplót írok, fényképeket, videókat és hangfelvételeket készítek, utamnak ez az egyik fontos feladata. Igazán jól érzem magam!!! A jókedvemet épp most elfogyasztott finom reggelimnek köszönhetem: több kiló müzlit hoztam magammal az útra, és minden héten legalább egyszer ezt eszem.

Október 2. Pozíció: 12:00 (41~54N; 015~22E) A reggeli szellő szokás szerint gyenge, így másfél csomós sebességgel vitorlázunk Vieste irányába. Tegnap este elhagytuk Termolit, a következő nagyobb várost. Pont egy hónapja került Carina a tengervízbe Koperben, szóval ma ünnepelünk! Azt sajnálom kicsit, hogy már októbert írunk, hamarabb szokás indulni. Úgy érzem, le vagyok maradva. Jobb lett volna szeptember közepén indulnom, de akkor a hajót nem tudtam volna eleget tesztelni. Az éjszaka nyugodtan telt, még aludni is tudtam. Igaz, két halászhajó ismét vészesen közel úszott el mellettünk, és nekünk kellett útvonalat módosítanunk. Szerencsére éles helyzet nem alakult ki.

Október 3. Pozíció: 12:00 (42~03N; 016~01E) Ma tudtam rádiózni a 14,290 MHz-en és a 7,060 MHz-en. Jó volt ismét hallani Gyuri, Tibi és Karesz hangját. Igaz, néha az orosz rádióamatőrök túlkiabáltak minket. Harmadik napja vitorlázunk gyenge szélben, most is körülbelül 1 csomóval megyünk 140~re. Délelőtt motoroztunk szinte egy órát, hogy töltsem az akkumulátort. (A beépített motor egy generátort is hajt, ami motorozás közben tölti az akkumulátorokat). Este megjött a szél, túl sok is. Bf.5, az egy ilyen hajónak már túl erős. Csapkodtak a hullámok, ezért ismét vízhatlan ruhában aludtam, kikötve. A szomorú az, hogy bár egész éjjel mentünk, de a nagy, négyméteres hullámok és az erős szél miatt inkább csak egy helyben köröztünk. Ezt a hajót nem cirkálásra találták ki, ezt mindig is tudtam.

Október 4. Pozíció: 12:00 (41~56N; 016~17E) Reggel még mindig csapkodtak az óriási hullámok és erősen fújt a szél, ezért ma nem is próbáltam rádiózni. Reggelire megettem az utolsó otthoni süteményt. Egész nap és egész éjjel vitorláztunk, de a célhoz alig közeledtünk, mert éjszakára alulvitorláztam a hajót és bőnegyedben mentünk. Délután négykor kötöttünk ki Viestében (41~53,1N; 016~11,6E).

A kikötés fő oka, hogy a vitorlarúd, vagyis a bum egyik verete elgörbült, továbbá a tartócsavarjai is eltörtek: két csavar kitört, ezeket szegecsekkel lehet csak helyettesíteni. Sok szerszámot hoztam, de szegecshúzót nem. A kormányrögzítő veret ismét kiesett, pedig ezt Pennán nagyon spécin beragasztottam. Ráadásul a hajó oldalsó ablaka beázik, az első kabinajtaja is beázik, pedig Pennában ezt újraszigeteltem. Végül, de nem utolsósorban a radarreflektor másik pontja is szétvált, ami most az orrvitorlát dörzsöli és vágja folyamatosan.

A kikötő és a marina nagyon csendes volt. Látszott, hogy vége az idénynek, vitorlázókkal nem is találkoztam. A kikötő vezetője szívélyesen fogadott, itt is kaptam kedvezményt, mivel olyan „kedves kis hajóm” van. Este megnéztem ezt a hangulatos kikötővárost, majd műgyantával és üvegszállal újrarögzítettem a kormányrögzítő veretet.

Október 5. Pozíció: 12:00 (41~53N; 016~20E) Reggel rádióztam Gyurival és Kálmánnal. Majd a reggeli eső után elkezdtem javítani a meghibásodásokat. A radarreflektort megragasztottam. Javítottam a szigetelést az oldalsó ablakon és az első kabinajtón. Üzemanyagot is vásároltam, ami kalandos vállalkozásnak bizonyult, mert itt az egész délután sziesztával telik. Délután beszéltem telefonon Bogival, a barátnőmmel, indulásom óta először. A bum verete, ahogy talán már írtam, elgörbült, és a két tartócsavarja eltört. A csavart nem lehet visszatenni, csak ha szétszedem a bumot. Franko a műhelyben a görbült veretet kiegyenesítette, és a tartócsavarok helyett popszegecset tett bele. Az indulás sem volt egyszerű, mert Katarinára, a marina vezetőjére másfél órát kellett várnom, hogy visszaadja a hajólevelemet.

⚓

Vieste – Siracusa. 488 tmf. Október 5. Pozíció: 12:00 (41~53N; 016~20E) 17:30~kor végre sikerült elindulnom, éppen egy nagy eső közepén, de nem zavart, mert északi szelet kaptunk! Hajnali 2~kor már olyan erős szél fújt, hogy 6 csomóval (!!!) pillangóztunk Otranto felé. Hajnali 2:30~kor annyira instabillá vált a menet, hogy inkább bevontam a nagyvitorlát. Így is több mint 4 csomóval vitorláztunk. Hajnali 5 felé szokás szerint elbóbiskoltam. Reggelig 50 tmf-et tettünk meg jó irányba haladva.

Október 6. Pozíció: 12:00 (41~08N; 016~50E) Enyhe a reggel. Bf.2~3 északi széllel vitorlázunk 131 irányba. Kezd kialakulni a napi rutinom a hajón, ami jó jel. Egész nap kormányzok. Új Carina-rekordok: maximális sebesség: 7,6 csomó, 24 óra alatt megtett távolság: 115 tmf!!! Ma nem főzök, nem mosok, nem takarítok, teljesen a vitorlázásra koncentrálok. Este megint levettem a nagyvitorlát, hogy kényelmesebben teljen az éjszaka, és így átlag 5,5 csomóval vitorlázunk. Eszembe jutnak a kezdetek: most, hogy valóra vált az álmom és a szabad ég alatt kormányzok, mosolyogva gondolok vissza a készülődésre. Emlékszem, még áprilisban is abban reménykedtem, hogy találok szponzorokat, aki komolyan vesznek, és látnak fantáziát az ötletemben. Sajnos nem találtam, ezért úgy döntöttem, hogy szponzor nélkül vágok bele a földkerülésbe. Minden felszerelésből a legolcsóbbat vettem, és minden forintomat félretettem az útra.

Lemondtam a műholdas telefonról, helyette rádióamatőr lettem. A nyáron levizsgáztam, megkaptam a hívójelem: HG5MAR. Mindezt az utolsó pillanatban. Az ICOM 725~ös rádió használatát és az antenna hangolását Karesz (HA5CAR) barátom, mesterem tanította meg nekem. A Hárosi Yacht Klubban kísérleteztünk az első próbaadásokkal augusztus végén. Az antennám egy 10 méteres dipól, ami egyszerű rézkábelből készült házilag. A rádióm valódi kincs, a büszkeségem: Görög Péter ezzel kerülte meg a Földet néhány éve Viktória nevű hajójával. A térképeim egy részéhez, közel száz darabhoz, Angliában jutottam hozzá nagyon olcsón, mivel régiek és érvénytelenek. Akad köztük nem egy 19. századi darab is, ezekre persze rávezették a változásokat.

Pénzszűke miatt lemondtam mindenről, ami nem létszükséglet egy hajón: nem csináltattam új vitorlákat, nem vettem szélkormányt, radart és vízkészítőt (ozmózispumpát). Csak egy darab napelemet vettem, pedig elfért volna kettő is a hajón. A lehető legolcsóbb mentőtutajt és EPIRB-et (műholdas vészjelző bóját) vásároltam meg Angliában, mivel ott minden olcsóbb. Beszereztem egy VHF-rádiót, hogy a közelemben lévő hajókkal, illetve az érkezéskor a kikötővel tudjak kommunikálni. Továbbá vettem egy szélgenerátort is, hogy Carinán biztos legyen az áramellátásom, gondolván, amikor nem süt a nap, akkor általában fúj a szél. Végül vásároltam egy régi agyonhasznált Compaq laptopot (Pentium III), ami a navigációs programjaimnak és a rádióamatőr-programoknak is megfelelt. Na és természetesen minden kötelező felszerelést beszereztem, vészjelzőket, vörös ejtőernyős rakétákat, vörös csillagrakétákat, vörös kézi fáklyákat, narancsszínű füstbójákat. Így vágtunk neki Carinával, és sikerült, itt vagyunk!

Október 7. Pozíció: 12:00 (39~51N; 018~24E) Hajnalban hosszabban bóbiskoltam, így pihentebbnek érzem magam, mint tegnap. Előttünk a Jón-tenger, boldog vagyok, mert már nagyon vártam! Egész nap száguldottunk, mint a szélvész, ma is remekül ment Carina, mivel folyamatosan a kormánynál álltam. Sajnos, egész nap esik, megint mindenem vizes. Eleinte pillangóztunk, majd délután hátszeleztünk. Estefelé gyengült a szél: édesapám telefonon küldött időjárás-előrejelzése teljesen beigazolódott, északi Bf.4~5. A gyér hajóforgalom mellett tudtam aludni. Este tésztás halat főztem, hagymásan. A tészta 4 perc alatt megfő, mert szeles időben fontos, hogy gyorsan elkészüljön. A vízhatlan ruhám penészedik, ami nem csoda, mert egy régi, nem tengerre tervezett műanyag kabátból és nadrágból áll, ami jó szolgálatot tesz a tavakon, amikor csak néhány óráig viselem, de nem alkalmas tengerre és óceánra, ahol hetekig ki se bújok belőle. A mentőmellényem is elszakadt a varrás mentén.

Október 8. Pozíció: 12:00 (38~54N; 017~09E) Reggeltől egy orrvitorlával hátszeleztünk. Bf.5~nél, hátszél esetén, nem akarom terhelni a hajót, így is 4,2 csomós sebességet értünk el. Délelőtt kuszkuszt főztem, amit egy kis hagymával és húskonzervvel dobtam fel, nagyon jól sikerült. Kora délután erősödött a szél, már nem tudtam stabilan hátszélben tartani a hajót. Egy alkalommal becsapott egy hullám a kabinba, de semmi olyasmit nem áztatott el, aminek ártott volna. Délután egy órát motoroztunk, hogy az akkumulátorokat töltsem. Este hat körül a nyakunkba szakadt a helyi vihar, olyan félelmetesen tombolt, hogy gyorsan levettem az összes vitorlámat, és csak egy viharfokkal vitorláztunk. A helyi zivatar után még egész éjjel villámlott és esett, de minket többet nem kapott el. Az északi széllel nyugatra menekültünk a vihar elől. Éjszakára annyira leesett a hőmérséklet, és olyan hideg szél fújt, hogy az egész ruhatáramat magamra húztam, mégis fáztam. Ebben a fáradtságomnak is szerepe volt.

Október 9. Pozíció: 12:00 (38~15N; 016~28E) Enyhe reggelre ébredtem, a kabinom megtelt szúnyogokkal. Elkezdtem takarítani, de túl nagy feladatnak éreztem, és feladtam. Tegnap éjjel óta nem működik a log, valószínűleg elemet kell cserélnem benne. Nem vész, úgyis a GPS alapján navigálok. Reggel 8 után időjárási faxokat szedtem le, majd a 68~as csatornát hallgattam. Nem lesz túl jó idő, Bf.7~et mondanak. 9 után rádióztam Gyurival, Tónival, és Svájcból is hallottam még valakit, de nagyon gyengén. 14,290 MHz-ről átmentünk 7,160 MHz-re, ahol már jól tudtunk beszélgetni. Délelőtt megvarrtam a vízhatlanomat és a mentőmellényt, utána fürödtem egyet. A log érzékelőjével lehetett probléma, mert fürdés közben kézzel megpörgettem, és utána már működött. Egész nap lógott az eső lába, de csak estefelé eredt el egy kicsit. Hajnalban a kormányrúd egyik csavarja lelazult és leesett. Mire észrevettem, már nem találtam. Szerencsére volt egy tartalék nem saválló csavarom, a következő kikötőben kell savállót vennem. Nem értem, mindig kilazul ez a csavar, valamit ki kell majd találnom a rögzítésére.

Október 10. Pozíció: 12:00 (37~16N; 015~24E) Reggel beütöttem a könyököm a kormányba, de olyan ügyetlenül, hogy azóta is fáj.

Úgy döntöttem, kikötünk Szicíliában, mivel még soha nem jártam arrafelé. Számomra Siracusa a legszimpatikusabb város itt. Délelőtt takarítottam és rendet csináltam, közben az Etnában gyönyörködtem, így mindjárt könnyebben megy! Ebédre tönkölybúzát főztem, és sütöttem mellé fasírtot porból. A szokásos szieszta után fürödtem egyet. Ez most egy kicsit bonyolultabb feladatnak bizonyult, mert nem akartam lelassítani a hajót, ezért a hajó mögé engedtem egy 10 m-es biztonsági kötelet, és az orrnál másztam be a vízbe egy másik kötéllel. Így a 3 csomós sebességet nem lassítottam nagyon le (normál esetben fürdéskor csökkentem a vitorlát, vagyis a hajó sebességét). Este 17:30~kor kikötöttünk Siracusában. Nem ment könnyen, mert először elküldtek egy magánkikötőből, végül egy srác csak megengedte, hogy beálljak a halászbárkák mellé. Mindez egy kis kikötőben, Bf. 4~5~ös szélben, nem ment könnyen. Ismét nem tudok zuhanyozni és akkumulátort tölteni, de a város csodaszép, és jó itt lenni!

„…Nagyon szép, hogy megtiszteled Földanyánkat egy ilyen túrával:) kívánom, hogy megtaláld, amit keresel… Nem ismerlek, de kérlek, engedj meg egy picike tanácsot: ne feledd, sose vagy egyedül… Angyalok segítsenek utadon. Isten áldjon…”

⚓

Siracusa – Bizerte. 375 tmf. Október 11. Pozíció: 12:00 (37~03N; 015~17E) Ha nem akarok ismerkedni, akkor is ismerkedek. Sokan csodálják meg a hajómat a mérete miatt, mivel minden kikötőben ez a legkisebb hajó. Próbálok udvarias lenni, és a kérdésekre mosolyogva válaszolni, de néha nehezen megy, mert mindig ugyanazt kérdezik és ugyanúgy. De mit is mondhatnék? Nem, a földkerülő utam nem lehetetlen és nem is őrültség, csak kevesen értik meg, miért vágtam neki. Azért remélem, egyre többen elfogadják majd.

A kikötőért nem kell fizetnem, de nincsen benne se zuhanyozó, se WC, se áram. Reggel azért sikerült néhány órára áramot szereznem. A halászok ellenben nagyon barátságosak. Reggel próbáltam rádiózni, én hallottam Gyuri hangját, de ő nem hallott engem. Lehet, hogy a kikötőben volt valami zavarás. A reggeli kávém után még bementem kicsit a városba nézelődni. Vásároltam néhány saválló csavart a kormányhoz és friss élelmiszereket, majd hazatelefonáltam. Ezután a hajónál még egy órát varrtam a vitorlát, szigeteltem és szigeteléseket javítgattam, pakolásztam és próbáltam a kormányrúdra csavart találni és fixen berögzíteni.

Kora délután indultam tovább. Szicíliát a legtöbben a Messinai-szoroson keresztül, északról kerülik meg. Mi délről kerüljük meg, mivel engem az Afrika partjaihoz közel eső útvonal jobban érdekel. Délután gyengült az északi szél, de a hullámok maradtak. Az éjszaka nyugodtan telt, igaz, a hajóforgalom miatt nem sokat aludtam.

Október 12. Pozíció: 12:00 (36~44N; 014~33E) Ma nem rádióztam, mert sajnos elaludtam, és csak tíz után ébredtem fel. Holnap megpróbálok időben kelni. Reggeli után fürödtem. Fantasztikus érzés kis szélben és napsütésben úszni a tengerben, nem lehet megunni! Még egy kicsit tornáztam is, hogy megtartsam a jó formámat.

Az autopilotnak sajnos nagy a fogyasztása, ezért ritkán használom. Ha süt a nap és a napelem jól tölt, vagy ha jó a szél és a szélgenerátor kellő mennyiségű áramot termel, akkor szoktam használni. Főleg napközben, akkor tudok pihenni is. Ha jól be van állítva a hajó (a hajó iránya és vitorlázata összhangban van), akkor csak kicsit korrigál az autopliot, és ekkor kisebb a fogyasztása is. Ha egy-két nagyobb hullám jön és kitéríti a hajót, a korrigálás mértéke nagyobb és a fogyasztása is. Megint olvasgatom Varsányi József Zsuzsannával a Föld körül című könyvét, eddig is sokat segített.

Több mint három hete Koperben töltöttem meg utoljára a víztartályaimat, és mostanra a víz furcsán mellékízűvé vált. Eleinte nem foglalkoztam vele, csak egy-két pezsgőtablettával ízesítettem, de nemrégiben már komoly hasfájást kaptam tőle. Ellenintézkedésként teát ittam, gyógyszereket szedtem, és nem vacsoráztam.

Egész éjjel kis szélben vitorláztunk, átlagosan 1~2 csomóval. Fél éjszakán át mellettünk lebegett egy foszforeszkáló medúzaraj. Nem volt nagy a hajóforgalom, ezért éjszaka jól és sokat tudtam aludni. Rám is fért, hogy összeszedhessem magam.

Október 13. Pozíció: 12:00 (37~01N; 013~42E) Péntek, 13., akkor ez most a nem túl szerencsés nap? Meglátjuk…

Korán reggel rádióztam 9~től 10:20~ig. Rádiózás után reggeliztem, de a hasfájásom miatt csak óvatosan: egy kis müzlit, lekvárt és a maradék szicíliai kenyeret. A napi rutinhoz már a rendszeres úszás is hozzátartozik. Süt a nap és gyenge a szél, így fürdés után még tornáztam is a fedélzeten. Ezután fényképeztem és videóztam, írtam a naplót, szerencsére mindig van tennivalóm. Apu üzenetben, Karesz pedig szóban mondta el a várható időjárást a következő napokra. Jó hír, hogy a szél iránya kedvező nekem. Olyan szép az idő, hogy többször is fürödtem. Délután a hajó vitorláinak beállításával foglalkoztam, végül a pillangónál maradtam. A nagyvitorlát kikötöttem, hogy ne lötyögjön a hullámzásban, az orrvitorlát pedig a csáklyával támasztottam ki. Estefelé jött egy kis szellő, így már 3 csomóval tudtunk vitorlázni. A legnagyobb problémámat most az ivóvíz hiánya jelenti: állandóan teát kell főznöm vagy felforralni a vizet, hogy iható legyen. Nincs annyi gázom, időm és energiám, hogy ezzel is foglalkozzam, és nem is könnyű megoldani a hullámverésben. Igaz, használhatnék neomagnolt is, de végesek a készleteim és az íze sem az igazi. Egész éjszaka villámlott, és éjfélre utolért minket a vihar: megállás nélkül dörgött az ég, csapkodtak a villámok és zuhogott az eső. Akkora lett a szél, hogy egy időre le kellett szednem a vitorlákat. Reggel 9~ig esett. A vízhatlan ruhám szokás szerint átázott, elővettem a másikat, de azzal sem jártam jobban.

Október 14. Pozíció: 12:00 (37~36N; 012~39E) Reggel kellemes szélben 4 csomóval vitorlázunk, még mindig Szicília partjainál. Délelőtt nem fürödtem, mivel csak 25 fok van, és borús, szeles az idő. Kora délután ismét esni kezdett, fekete felhők és folyamatos villámlás kíséretében. Új technikát dolgoztam ki, már ami a beázásmentességet illeti: a két vízhatlanomat egymásra veszem, de néhány helyen sajnos így is átszivárog a nedvesség. A következő kikötőben kell vennem egy új vízhatlan ruhát! A hajó ismét több helyen beázott, már vannak ötleteim, hogy pontosan hol. Este 8 körül a szél nagyon megerősödött, ezért levettem a nagyvitorlát. Este 9 körül az orrvitorlám lovasa kiszakadt, ezért leszedtem az orrvitorlát. Kb. fél órát vitorlák nélkül sodródtunk, féltem, hogy a kis viharfok is sok lehet ilyenkor. A láthatóság nagyon leromlott, kb. 1 tmf-re látni el. (Koromsötétben nem egyszerű dolog az iránytartás.) Később feltettem a viharfokot, így tudtam stabilizálni a menetet. Reggelig esett az eső, de azért tudtam éjszaka aludni. Hajnalban egy hajó nagyon közel jött, nem tudom, miért. Vagy nem vett észre, vagy aggódott miattam.

Október 15. Pozíció: 12:00 (37~36N; 011~22E) Reggel végre ismét tudtam rádiózni. A 14,290 MHz kicsit zajos volt, de átmentünk 7,168 MHz-re, és ott már kiválóan tudtam beszélgetni Karesszel, Gyurival. Tibivel és Zsolttal.

A VHF 68~as csatornán másnapra elszigetelt viharokat és általános szélerősödést mondanak. Rádiózás után egy nagyot reggeliztem és elkezdtem navigálni. Délután úsztam egy jót, mivel nem volt szél, és a nap erősen sütött. Ma 14 órakor 31 fokot mértem, a víz 23 fokos. Közben látogató érkezett a hajómra, egy kismadár. Fél órát pihent Carinán, majd tovaszállt.

Úszás után tettem-vettem, új széljelzőket raktam fel (az előzők másfél hónap alatt szétestek).

Ellenőriztem az alsó és az orr-rekeszeimet. Az egyikben a tusfürdőm kifolyt, így volt mit takarítanom. Azzal vigasztaltam magam, hogy legalább finom illatú lett a rekesz. A másik rekeszben meg sajnos összegyűlt egy kevés víz, gondolom, a tegnapi eső miatt. Ezek után a hordók lekötését kicsit átkombináltam, mivel tegnap a viharban elszabadultak.

A gyomrom most már teljesen rendbe jött, így már gyógyszert sem kell szednem. Néhány kasvirágcukorkát azért elszopogattam. Még korábban eltört az egyik latnim, de úgy vettem észre, így is jól funkcionál. Egyelőre nem cserélem ki. Megváltoztattam az úti célom, az új cél: Bizerte, Tunézia. Az egyik oka, hogy végre friss vizet (és palackozott vizet) akarok beszerezni, és érdekel Tunézia. A hajóval is sokat kell majd foglalkoznom, minden rekeszt le akarok ellenőrizni, de remélem, marad időm a városnézésre is. Sajna már három napja elfogyott a szicíliai kenyerem, pedig eddig az volt a legfinomabb. Egy idős szicíliai hölgy magyarázta el olaszul, hol találom a város legjobb pékségét. Igazat is mondott, tényleg finom volt, csak kevés. Este a kézi GPS-t akartam használni kint a kokpitban, de mikor egy új Wpt-t adtam be neki, lefagyott a szoftvere, ki se tudtam kapcsolni. Szóval maradt a nagy GPS az éjszakai navigálásra, még szerencse, hogy az megbízható! Egész nap gyenge szél fújt, emiatt egy kicsit motoroztam, azután este többet, mivel északról nagy vihar jött, folyamatos villámlás és sötét felhők kíséretében. Próbáltunk elmenekülni előle. Egy ideig a vihar előtt haladtunk, a szép csillagos égbolt alatt, még hullócsillagot is láttam. Éjfél körül aztán feltűntek Tunisz fényei, és a telefonom is érzékelte már a tunéziai hálózatot.

Errefelé mintha világítana a tenger, soha életemben nem láttam még ennyi világító planktont. Elnézve a fénylő vizet köröttem, azon morfondírozom, sokak fejében úgy él a többéves tengeri vitorlázás képe, mint a teljes szabadság, a civilizáció börtönéből való kiszabadulás lehetősége. És ez így is van, legalábbis addig, amíg tart az út. Nem mintha a tengeri hajóséletet nem kellene egy életen át tanulni, a nehézségeit elszenvedni. Ez egy más világ, más szabályokkal. Nem könnyű! Hétköznapi életünkben szükségünk van a biztonság érzésére, és ezek a biztos pontok nem engedik, hogy szabaddá váljunk, még gondolatban sem. Vajon mi kell ahhoz, hogy mégis nekivágjunk?

Október 16. Pozíció: 12:00 (37~16N; 009~52E) Hajnalban feltámadt az északi szél, egyre erősebben fújt. Néha esett. Sajnos ismét becsapott egy hullám a kabinba, épp miközben a naplót írtam.

12~kor érkeztünk meg Bizertébe. Először egy halászkikötőbe futottunk be, ahol keverék arab-angol-francia nyelven magyarázták el az utat a vitorlás marinához. Nagy nehezen megértettem, és át is mentünk oda. A vám és a belépés jó félórás procedúrával járt, három különféle formanyomtatványt is az orrom alá toltak, hogy töltsem ki. Elég nehezen boldogultam a nyomtatványokkal, de azért még mindig könnyebben, mint a tengerrel. Eddig több mint 1300 tmf-et tettem meg Carinával 23 nap alatt. A város szép, de valószínűleg csak egy napig időzünk itt. Tunéziában, mint minden muszlim országban, lassabban haladnak a dolgok, ráadásul sikerült épp ramadán alatt megérkeznünk, ami azzal jár, hogy kizárólag napkelte előtt vagy napnyugta után tudok bármit is elintézni a városban. Elmentem a Bizerte Resortba pénzt váltani, és ittam egy sört is itt. A városban nem is lehet máshol sört kapni.

„…szívvel-lélekkel veled vagyunk, nagyon sokan, még ha vannak kétkedők is. De hát még mindig a fán ülnénk, ha nem lennének különc, kirívó, a kihívásokat élvező emberek.”

⚓

Bizerte – Almería. 1055 tmf. Október 17. Tegnap este a régi kikötőben, egy tipikus tunéziai kávézóban kávéztam, majd 2,5 órát interneteztem. Mivel ez a ramadán időszaka, csak este 8 után kezdődik az élet, addig szinte minden zárva van. Megkóstoltam az itteni édességeket, a kenyeret. Kipróbáltam kétféle tipikus tuniszi utcai ételt is, a nevüket sajnos elfelejtettem, majd az egészet leöntöttem egy kis tejjel, mivel ugye sört errefelé nem osztogatnak. A szomszéd hajón a franciáknak is ez fáj a legjobban, ez a kínzó sörnélküliség. A tuniszi „fast food” összetétele többismeretlenes egyenletnek bizonyult, képtelen voltam beazonosítani a szendvics tartalmát. Talán jobb is. A kikötőben nem lehet kapni, csak dízelt, szerencsémre ingyen kivittek kocsival egy benzinkúthoz. A kikötőmester nagyon kedves, sejti, mire készülök, nem is kell külön mondanom. Itt is a Carina a legkisebb hajó, mindenki megcsodálja és érdeklődik, hogy merre tartok. Reggel kicseréltem az ékszíjat, mert már a szakadás határán állt. Talán ezért nem tudtam megfelelően tölteni az akkukat a motorral. Ebédre a tegnapi kölest ettem egy kis zöldséggel megspékelve. Úgy gondoltam, az általános rendcsinálás után, délután indulunk. Itt azonban senki nem híve a nagy kapkodásnak, több mint egy órát vártam az útlevelemre.

Jó széllel, Bf.4~5~6 DK, egész éjjel vitorláztunk nyugat felé. Este a nagyvitorlát leszedtem, mert megerősödött a szél, de így is 5,5 csomóval vágtattunk. A hajóforgalom normális, a fő problémát a zátonyok kerülgetése jelenti. Nem egyszerű itt a navigálás.

Október 18. Gyakran gondolok az otthonomra, a családomra, a szerelmemre, a barátokra és a volt kollégákra. Magam mögött hagytam mindent és mindenkit, aki csak számított. Elhagytam a járt utat a járatlanért. Jó érzés az otthonomra gondolni. Érdekes módon maga a gondolat nagyobb melegséggel tölt el, mint amikor valóban otthon lehetek: ilyen távolról érzem igazán kristálytisztán, mit is jelent.

Reggel ismét felhúztam a nagyvitorlát, mert gyengült a szél. Carina új fedélzeti specialitása: a rumos kávé. Nem tudok üzenetet küldeni, nem engedi az algériai mobilhálózat, dél óta ugyanis már algériai vizeken hajózunk. Ez a vidék régebben nem számított biztonságosnak, de mostanában már javult a helyzet. Este ismét gyengült a szél.

Október 19. 9:00 (37~28N; 007~29E) Hajnalban megérkezett az Bf.5~ös nyugati szél. Hajnali 4~kor be is reffeltem a nagyvitorlát, hogy kezelhetőbb legyen a hajó. Így is 4~5 csomóval vitorláztunk. Reggel majdnem egy órát rádióztam, 2~3 méteres hullámok esetén ez még megoldható. 11 körül az orrvitorlám elszakadt. Lecseréltem a viharfokra és kb. egy óra alatt megvarrtam és megerősítettem, majd vissza is raktam. Egész nap negyed szélben hajózunk. Ebben a vitorlaállásban le tudom rögzíteni a kormányt. Ebédre tonhalsalátát készítettem, ami kiváló hangulatjavítónak bizonyult. Éjjel északon villámlással közeledett felénk a vihar, hajnalra meg is érkezett, de nem volt vészes. 320~330 irányra tudok csak vitorlázni, de 260 lenne a cél. Carina nagyon széles, így nem tud szél felé élesen menni, maximálisan 60 fokra.

Október 20. Reggelire a maradék tonhalsalátát ettem meg. Ezután rádióztam egy órát, ma reggel 18 rádióamatőrrel létesítettem kapcsolatot. Kezdek belejönni! A viharfok és a reffelt nagyvitorla együtt kevés. Kb. 2 csomóval haladunk. Mivel a hullámok nagyok és becsapnak, az irányt sem tudjuk tartani. Remélem, jön már a kedvező szél. Ha nagyobb vásznat húzok fel, akkor a Carinát nagyon terhelem, és alig megyünk gyorsabban. Délután gyengült a szél Bf.4~re, és a hullámok is kisebbek lettek, ezért feltettem a normál orrvitorlát, és a nagyvitorlát is teljesen felhúztam. Éjszaka nem erősödött a szél, viszont a nagy hajóforgalom miatt alig aludtam valamit.

Október 21. 9:00 (37~25N; 006~51E) Reggel több mint egy órát rádióztam, 16 rádióamatőrrel. Karesz beszámolt a várható időjárásról, sajnos nyugati jellegű lesz a következő napokban. Ebben a térségben a VHF-rádió 68~as csatornáján az időjárás-előrejelzés már nem hallható. Reggel elkezdett erősödni a DNy-i szél, tehát jobban dől a hajó. Így nehezebb az élet Carinán, és jobban is kell figyelni. Mindig akad valami tennivaló a hajón, 1~2 csavar vagy sekli kilazul, esetleg a kötél kienged. Reggelente végigmegyek és mindent ellenőrzök. Összességében már harmadik napja nagyon lassan haladunk, erősen dobálnak bennünket a hullámok, métereseket ugrálunk-zuhanunk. Öt napja indultunk Tunéziából, de jó irányba csak 130 tmf-et tettünk meg.

Még 480 tmf van hátra Melilláig. Ebédre tonhalas-zöldséges bulgurt készítettem, ez lesz a vacsorám is, és ameddig kitart, ezt eszem. Tiszta szerencse, hogy én vagyok az egyetlen vendég a hajón, így mindig elégedett lehetek a szakács főztjével… Délután a hálózsákomat kellett megvarrnom, ez már kevésbé nyerte el a tetszésemet, nem lett szép, de legalább tartós. A horgonylánc a vödörből beesett a vízbe, a 3~4 méteres hullámzásban kellett visszahúznom és újra rögzítenem. Este a GPS tápja rendetlenkedett, de kis javítással sikerült helyrehoznom. Emellett valami mindig leverte a főbiztosítékot (a hajón van egy automata főbiztosíték), szerencsére fél óra alatt megtaláltam a hibát, az autopilot volt a ludas. Kikötöttem a rendszerből és majd holnap javítom meg, mert már sötét van.

Október 22. 10:00 (37~27N; 006~08E) Láttam egy bálnát, kora reggel úszott el mellettünk! A fényképezőm akkuja persze szokás szerint a legizgalmasabb pillanatban merült le, mikor máskor, így képet nem tudtam készíteni róla. Ma reggel kicsit gyengült a szél, ezért 1~2 csomóval haladunk dél felé. Reggel rádióztam Karesszel és Zsolttal. Sajnos a 14,290 MHz nagyon zajos volt, ezért ma nem tudtam hosszabban rádiózni. Egész nap nagyon gyenge volt a szél. Dél körül a radarreflektor egyik sarka ismét szétesett, és az éles fém szétvágta az orrvitorlámat. 3 órás munka következett, először a radarreflektor sarkát rögzítettem, majd vitorlát varrtam. Ezután ittam egy jól megérdemelt gyümölcskoktélt. Pakolászás közben észrevettem, hogy még mindig van víz a hajóban, egy néhány nappal ezelőtti hullámverésből maradt. Sőt, az egyik szerszámos ládámban is találtam tengervizet, ezt szárítgattam ma a napon.

Amikor tehetem, úszom egy nagyot. A víz kb. 23 fokos, a levegő 30 fokos, ezért könnyen elcsábít a tenger. A vízben sok a medúza és láttam nagy halakat is, jó lesz vigyázni! Késő délután enyhe keleti szél jött. Akkumulátortöltés miatt akartam motorozni, de a motor nem indult. Szerencsére csak az egyik gyertyát kellett kicserélnem. Nagyobb probléma, hogy a kormányrögzítő veret teljesen széttört, nehéz kijavítani, azért valahogy egy rézdróttal rögzítettem. Vacsorára főztem egy kis levest, a második fogás májkrémes kenyér volt. Az éjszaka nyugodtan telt, leszámítva a nagy hajóforgalmat.

Október 23. 12:00 (37~13N; 005~27E) Ma reggel is rádióztam. Karesz időjárás-előrejelzése alapján, kis és változékony szelek lesznek a következő napokban, maximum Bf.3 ÉNy, DNy, É, ÉK irányokból. Amikor rádiózás után át akartam írni a naplót a laptopba, a laptop csatlakozója leégett, zárlatos lett. Ilyen csatlakozót egyelőre nem találtam, de még keresek. Addig is ideiglenesen megoldottam. Ebédre tonhalas tésztával kecsegtet a fedélzet mesterszakácsa. Előszedtem a horgászbotomat is, hátha akad friss hal ebédre. Délután erősödött a szél, de még kezelhető a hajó. 1~2 óra múlva legyengült a szél, sajnos ismét csak 1 csomóval haladunk. Ilyenkor kávézgatok és a Bibliát olvasom.

Be akartam indítani a motort és előtte kiszellőztetni a motorteret a ventilátorral, de a ventilátor folyamatosan lecsapja a főbiztosítékot. Szerintem magában a ventilátorban van a probléma, de csak a következő kikötőben akarom szétszedni. (Mivel benzines a motorom, előtte szokás kiszellőztetni a motor légterét. Nem életbe vágó, de fontos.) Rendcsinálás közben széttört az asztal, így azt is megragasztottam. Estefelé az elemlámpa és a fényképezőgép akkumulátorait töltöttem a főakkumulátorról. Sajnos, a vacsorám arányai is az ebédét tükrözik: túl sok tészta jár túl kevés tonhalhoz.

Október 24. 12:00 (37~18E; 004~50E) Egy hónapja indultunk el Koperből. A főakkumulátor nagyon lemerült, ezért nem rádióztam sokat, csak fél órát. Nem értem, miért merültek le az akkumulátoraim. Az autopilotot már 1~2 napja nem használtam, és a világítással is spórolok, éjszaka nem megy folyamatosan a pozíciófényem. Elszakadt a táskám, emiatt ismét előszedtem a tűt-cérnát, esküszöm, még életemben nem varrtam ennyit! A fenékvizet ellenőriztem, még mindig nincs, ennek örülök. Viszont sajnos tegnap a motor mellett találtam egy kevés tengervizet, ami azzal magyarázható, hogy a kokpit fedőlapja nem illeszkedik teljesen jól. Erre majd ki kell találnom valamit. Talán emiatt lett zárlatos a ventilátor is.

Délután a fényképezőgép és a videokamera akkujait töltöttem. Láttam egy vitorlást, Szicília óta ez az első. Egész nap Bf.4 Ny szél fúj, átlagosan 4 méteres hullámokkal, így a hajó megállás nélkül dülöngél és ugrál, miközben elárasztja a sós víz. Délután egy hullám ismét becsapott a kabinba, elázott a hálózsákom, a konyhám és a szerszámos ládák. Ha újra kisüt a nap, kezdem elölről a szárítgatást. Estefelé ismét a Bibliát olvastam. Vacsorára csilis rizses húst készítettem. Este az akkumulátorok töltése miatt motoroztunk 2 órát. Az éjszaka nyugodtan telt, még a hajóforgalom sem volt túl nagy. Egész éjjel kellemes keleti széllel hátszeleztünk.

Október 25. 10:00 (37~09N; 003~48E) Reggeli rádió, reggeli rizses hús. Remélem, ma horogra akad néhány hal! Reggel a szél déliesedett, majd nyugatiasodott, végül gyengült.

Ismét kaptam időjárás-előrejelzést Karesztől rádión: É, DK, Ny és K irányból Bf.1~3 szél várható a következő napokban, tehát nagyon-nagyon változékony lesz. Az igazság az, hogy kicsit elszámoltam magam induláskor, azt hittem, ez egy egyhetes út lesz. Nem figyeltem rá, hogy átlépjük ezen a szakaszon az E-W-t (a 0 hosszúsági kört), mivel Bizertében a nagy kapkodásban az útvonaltervezésre egészen pontosan 5 percet szántam. Ez „vicces” hibát eredményezett. Induláskor a GPS-ben, véletlenül W helyett E-t hagytam benne, merthogy idáig mindig E volt minden célunk pozíciója. Így célnak rossz pozíciót adtam meg és közelebbinek mutatta Melillát, az eredeti célt, mint az volt valójában. Indulás után egyből észrevettem és korrigáltam a dolgot, és akkor már rájöttem, hogy a távolság kétszerese annak, mint amit először gondoltam.

A palackozott vizem már csak 2~3 hétre elég, utána nem marad más, mint a koperi ihatatlan víz, amit fel kell forralni. Élelmiszerből ugyan alaposan feltankoltam, de a kenyér, a zöldség és a gyümölcs elfogyott 1 hét alatt.

Ha indítom a motort, akkor a szívató megráz, emiatt a motor elektromos indító főbiztosítékát lekapcsolom, ha nem használom a motort. Dél körül a Jachtnapló fedőlapját ragasztottam meg, néhányszor már megázott, ráfért a ragasztás. Ebédre rizses tonhalat ettem, majd fogtam egy 2 kg-os halat. Fokhagymásan, borssal készítettem el az első adagot, a másodikat csilisen. Este 7~től a szél DK Bf.4~5, hajnali 4~ig ezzel repesztettünk, átlagban 5,5 csomós sebességgel. Hajnali 4~kor elállt ez a szél, és 5 körül újra a Bf.4~es nyugati kezdett fújni.

Október 26. 09:00 (36~59N; 002~18E) Reggel rádióztam. A főakkumulátor nagyon lemerült, így csak röviden, 20 percet. A nagy hullámok is becsapnak néha, ezért sem akartam sokat rádiózni. Reggel a hálózsákom ismét elázott, immáron sokadszorra. Sajnos ezek a hullámok nagyon lassítják a hajót. A ceruzaakku töltője nem működik, kimértem, a kábelben van a hiba. Lehet, hogy csak sós vizet kapott, és megjavul, ha kimosom és megszárítom. Az egyik farlámpánk sajnos letört este, ezt majd csak a következő kikötőben tudom megjavítani. A nagyvitorla kötele akadt bele és rántotta le. Reggelire ginszengteát ittam. Sok a légy a hajón, és csípnek, mint a veszedelem. Dél körül jött egy helikopter és ki akart menteni. Jeleztem, hogy minden oké.

Majd VHF-rádión is bejelentkeztünk. Ebédre maradt a tegnapi pompás sült halból, utána egy kis müzlit csemegéztem. Ma is horgásztam, de semmit nem fogtam, mert csak este vettem észre, hogy a villantómra ráakadt néhány medúza. Ma este mégsem friss hal lesz a menü.

Október 27. 09:00 (36~50N; 001~47E) Ma reggel is rádióztam szokás szerint, de a főakkumulátor miatt csak keveset. Hallottam, hogy néhány hete misét mondtak értem Budapesten. Köszönöm, meghatott… Bár talán nem értem kellene, másoknak nagyobb szükségük lenne rá. Reggel horgásztam, de egy hal letépte a műhalat és magával vitt vagy 30 m damilt. A másik horgászfelszerelésemen a damilt képtelen vagyok kibogozni. Délután megint horgásztam, de sajna a hal leakadt, miközben húztam ki. Éjszaka erősödött a szél, ezért nem dobtam ki a horgot, akárhogy ugráltak mellettünk a halak. Az ebédem és a vacsorám rizses fasírt, illetve halkonzerv volt.

A bal oldali száling nagyon le-fel hajlik és az árbocverete is eltört. Egy pluszkötéllel kikötöttem, de nem hiszem, hogy sokat segít. Ezt csak kikötőben lehet javítani. Addig is jobban kell rá figyelnem, és adott esetben hamarabb reffelni. Délben beindítottam a motort, hogy kicsit töltsem az akkukat, de nagyon füstölt. Fehér füstöt nyomott ki, lehet, hogy a hűtésével van gond. Azonnal le is állítottam.

A kabinomban ismét teljes káosz uralkodik. Amúgy sem lehet benne táncolni, 1,5 m a legnagyobb szélessége és 2,5 m a hossza, a koporsóágyat elborítják a felszerelések és ruhák. Ma nem fürödtem, mivel a vízben hemzsegtek a medúzák. Napközben gyenge keleti szél fújt, ami estére megerősödött. Éjszaka jól haladtunk. Közel mentünk a partokhoz, hogy tudjak üzeneteket küldeni. Az alba alsó rögzítő fix pontja, ami esetemben egy kötél, elszakadt. (Az alba hátszél esetén igen hasznos.) Holnap megjavítom.

Október 28. 09:00 (36~23N; 000~30E) Reggel rádióamatőr-versenyt rendeztek, ezért magyar amatőröket nem hallottam, csak a versenyzőket. Rádiózás után vettem észre, hogy az antennám alsó végét a tengerben húzom. Hm, ezek szerint a szigetelése jó. Reggel elszakadhatott az antenna alsó pontjának rögzítése, vagy talán éjszaka. Gyorsan kivettem az antenna alsó felét a vízből, és újrakötöttem. A kabintető sínjéből kiesett két csavar, az okát nem tudom, mivel nem nagyon nyitogatom a kabintetőt. A csavarokat visszacsavartam, és faragasztóval megerősítettem. A végleges javításra a következő kikötőben kerítek majd időt, egy kis műgyantával. Végignéztem a hajót, és sajnos több csavar is kicsavarodott, amiket igaz, meghúztam, de a következő kikötőben azért még megerősítem.

Fogtam egy halat, de leszakadt a szerelésemmel együtt. Már a második szerelésemet veszítem el. Az egyik kampó elrozsdásodott, azért szakadt le a hal, ami furcsa, mert Koperben vettem, és az eladó azt állította, persze, hogy tengerálló. Délután Bf.6~ra erősödött a keleti szél, ezért le is vettem a nagyvitorlát, így is 4~5 csomóval hasítottuk a habokat! Mivel a szálingomat már alig tartja valami, nem akarom Carinát terhelni. A következő alkalmas helyen felmászom az árbocra, és megpróbálom megjavítani. A 0 hosszúságot (E-W) este 6 után léptük át, stílszerűen egy kis rummal ünnepeltem. Estére megnőttek a hullámok és nagyon lecsökkent a láthatóság (1 tmf~re), nehéz így a jó irányt tartani. Az iránytűm világítása inkább zavaró, mintsem segítene, a GPS pedig az irányt mindig néhány másodperccel késleltetve mutatja. Ezért a nagy ködben és a nagy hullámok közepette nehéz az iránytartás. Nincs mihez viszonyítanom a helyes irányt, csak a szélhez. Éjszaka kevés hajót láttam, pedig egy nagy kikötőváros, Orán mellett hajóztunk el.

Hajnalodik. Fáradt vagyok. Mindenem vizes. Semmit sem látni a ködben. Azt hiszem, főzök egy kis levest, attól mindig megjavul a közérzetem!

Október 29. 12:00 (36~02N; 000~55E) Reggel kivételesen nem rádióztam, túl alacsony a főakkumulátor feszültsége. Még mindig nagyon rossz a láthatóság, és egész nap ez a helyzet. Ebédre mustáros tészta lesz, fő a változatosság. Felhős az ég, így a napelem sem tölt igazán. A szélgenerátort végre sikerült jól rögzítenem, most legalább az tölt egy kicsit. Az orrvitorlán 2~3 lovas leszakadt, ismét meg kell varrnom. Ezt majd inkább holnap javítom meg, ideiglenesen kis kötelekkel oldottam meg. A mobiltelefonom valószínűleg nem bírta a sós párát, felmondta a szolgálatot. A bal oldali szálingot ideiglenesen az egyik pótfelhúzóval felfelé feszítem, hogy legalább ne görbüljön tovább.

Délután gyenge keleti széllel, jó irányba haladtunk, átlagosan 2 csomóval. 1~2 órára felszakadozott a felhőzet. Éjszaka tovább gyengült a keleti szél, ezért alig jutottunk előre valamit.

Október 30. 12:00 (36~53N; 001~34W) Ma sem rádióztam, mert a főakkumulátor majdnem lemerült. Elborít minket a tejfölszerű a köd, nem látni semmit. A reggelim a régi gyerekmondókát idézi: cukor-kávé-tea-rum-bum-bum-bum! Majdnem stimmel a rum is, a bum is, bár cukor helyett mézet használok. Képtelen vagyok hátszélben a hajót magára hagyni, így egész délelőtt kormányoznom kell. Nagy a páratartalom is, ezért minden vizes, sőt ragad a nedvességtől. Reggel bekaptam egy energiatablettát.

Délben 1~2 óra szélcsend után megjött a nyugati szél, így most ismét cirkálunk a cél felé. Mivel a mi sebességünk hozzáadódik a relatív szélhez, negyedben megyünk, így tölt egy kicsit a szélgenerátor. Eddig a hullámok miatt körbe-körbeforgott a szélgenerátor, de most jól ki tudtam kötni, így ez a probléma megoldódott. A sebességünk 3 csomó, igaz, 250 helyett 180~ra megyünk, de legalább haladunk! Az ebéd különlegesnek ígérkezik: lencse fokhagymás-borsos pástétommal. Délután kötélmunkákat végeztem, majd a szokásos rendcsinálás következett. Sajnos, egyre több helyen ázunk be, mostanában a polcoknál is. Enyhén szivárog a víz, minden nedves egy kicsit, bár szerencsére a cuccaim jelentős részét vízhatlan csomagolás borítja. Sajnos a szigetelést csak kikötőben tudom javítani, mivel itt mindig minden nedves. Néhány dolog már rozsdásodik is, a távcső, a fogók és a csavarhúzók. Sok mindent folyamatosan zsírozok, de ez nem hosszú távú megoldás.

Késő délután megjelent egy nagy csapat delfin, és együtt úsztak velünk legalább egy órát. Nagyon élvezték a játékot, folyamatosan ugráltak körülöttünk, és átúsztak a hajó alatt. Sajnálom, hogy nem beszélek delfinnyelven, és nem értettem meg őket, pedig mindent megpróbáltak, még sípolgattak is – lehet, hogy udvaroltak Carinának? Az éjszaka nyugodtan telt, csak kevés hajót láttam. Sajnos a szél is lecsendesült, így egész éjjel kb. 1 csomóval haladtunk.

Október 31. 12:00 (36~23N; 002~00E) A főakkumulátor nagyon lemerült, a feszültsége még mindig jóval 12 V alatt van. Már a harmadik nap telt el rádiózás nélkül. Fura érzés. Reggeli után fürödtem, mivel nagyon szép napos volt az idő. Fürdés közben észrevettem, hogy Carina egész alját belepték a növények. Az elmúlt 2 hétben történhetett, mivel előtte nem tűnt fel. A lerakódás nagy részét lekapartam, de előtte azért gondosan levideóztam. Újra próbát tettem a horgászbottal is, hátha szerencsém lesz. Délelőtt minden nedves cuccom, így a hálózsákom is, kint száradt a kokpitben. Egy madár meglátogatott, és el se akart búcsúzni, bizonyára megtetszettünk neki Carinával. Sajnos észrevettem, hogy a VHF-rádióm antennája elszállt. Néhány napja még megvolt. Be kell szereznem egy antennát (csak a fémrúd szállt el.) Délután megint molyolgattam, az eltörött műanyag dobozaimat ragasztgattam, ellenőriztem a hátsó rekeszt.

A gyenge Bf.1~es szélben Carinát könnyen irányba tudtam állítani, a közel egycsomós áramlat segített ebben. Az esti menü megegyezett a délivel: köles lazaccal. Az egész napos szélcsendet nyugodt éjszaka követte, jelentős hajóforgalom nélkül. Az abszolút szélcsend miatt csak az 1 csomós északi áramlás sodort minket a spanyol partok felé.

November 1. 12:00 (35~45E; 002~24W) Sajnos nagyon lemerült a főakkumulátor, bár megpróbáltam rádiózni, nem sikerült. Gyurit hallottam, de ő nem hallott engem. A gyenge akkumulátorok miatt nem tudtam rendesen behangolni az antennát sem, így csak kisebb teljesítménnyel adtam. Egész nap gyenge szembeszél fúj, és az áramlás visz el északra. Hiába süt kellemesen a nap, ma valahogy nincs kedvem fürödni. Hiányzik a rádiózás. Kora délután megint megpróbálom.14,290 MHz és 7,058 MHZ frekvenciákon próbáltam adni, de sajnos senki sem hallott. Délután egy 50~70 fős delfincsapat úszott el előttünk, fel is vidítottak kicsit. Az itteni delfinek szerintem nagyobbak az Adriai- és az Égei-tengerben élőknél. Később egy vékony kötéllel és ólommal töltött műhallal horgásztam, de legnagyobb bánatomra kizárólag tengeri gazt sikerült fognom. Estefelé az üres flakonokat összegyűjtöttem, és a motor előtti rekeszbe tettem. Mivel 16. napja vagyunk úton Tunéziából (Bizerte), így már sok üres műanyag palack felhalmozódott. Vacsorára füstölt sprotnit tálaltam tönkölybúzával, csilisen. Ma este már Marokkó előtt hajózunk, de elég messze a parttól, ezért ez még nemzetközi víznek számít. Nem megyünk Melillába, mivel akkor az áramlás ellen kéne hajóznunk kis szélben, ami szinte lehetetlen. Elindulunk inkább a spanyol partok felé, 330 az új irányunk. Egész este és éjszaka ez az irányunk, a sebességünk 1~2 csomó közötti. Éjszaka sok hajó jön-megy, közel van már Gibraltár. Gyakran felkelek ellenőrizni a hajóforgalmat.

November 2. 12:00 (36~27N; 002~46W) Már ötödik napja nem tudok rádiózni, sem hírt adni magamról, ami nagyon zavar. Reggelire zöld teát iszom, májkrémes kétszersülttel. Mostanra már feltűntek a spanyol partok, egyre sűrűbb a hajóforgalom. Egész délelőtt gyenge a szél, felhős az ég, és még esik is, de az áramlás nem változott, itt is 1 csomós, északi jellegű. Az ebéd és vacsora, a változatosság kedvéért, makrélafilé tönkölybúzával. Félek, hogy nem tudok Málagába érni időben, pedig találkozóm van ott november 6~án egy VHF-rádió-szervizzel. A videokamerám akkumulátora is lemerült, de nem tudok a főakkumulátorról tölteni semmit, már napok óta 12 V alatt van. Több mint egy hete elfogyott a csokoládém, nem számítottam ilyen hosszú útra. Délután készítettem magamnak házi csokit kakaóporból, cukorból és tejporból.

Először nem értettem, a tenger hullámai miért olyan furcsák, nagyon simák, aztán lenéztem, és láttam, olaj borít mindent. Délután elkezdett esni, és erősödött a szél is. Reffeltem, mert féltem, hogy a görbe száling eltörik, és akkor könnyen törhet az árboc is. Emiatt kifeszítettem egy tartalék felhúzókötelet oldalra, segédoldalmerevítőnek. Már egy pluszkötél húzza a száling végét felfelé, és egy kisebb tartja lefelé. Megszűnt áramlás, 2 nap áramláshajózásban rájöttem, a kormányrögzítést hogyan is kell módosítanom, hogy ezt kompenzáljam. Napok óta nem kell kormányoznom, Carinát jól irányba tudom állítani. Mivel nincs szél, és ha lenne, az is szemből fújna, úgy döntöttem, megállunk Almeríában, ez itt a legközelebbi kikötő. 17 nap vitorlázás és több mint 1000 tmf után este 10~kor érkeztünk meg ennek a kis spanyol üdülővárosnak a csendes marinájába.

Koper óta 2360 tmf~et tettünk meg. Ez volt az első hosszabb kikötés nélküli szakaszunk. Nem készültem fel eléggé, mert ugyebár az útvonaltervezésnél elszámoltam a távot. Nagyon sokat tanultam ezen a szakaszon, itt tanultam meg igazán egyedül vitorlázni, ami egyfajta hozzáállást és magatartást jelent.

A kikötőben nagyon kedvesek az emberek. Már hallottak rólam, és örültek, hogy előkerültem. Mivel öt napja nem tudtam hírt adni magamról, elkezdett keresni a spanyol és a marokkói Kutató- és Mentő Központ (MRCC, Maritime Rescue Coordination Centre).

Rögtön a kezembe nyomtak egy telefont:

– Szia, Apu! Áron vagyok…

„Sok-sok sikert kívánunk neked, Áron, innen Tar községből, Nógrádból. Mindenki gratulál neked és, bízunk benne, hogy sikeresen végigcsinálod a vállalkozásodat!”

⚓

Jegyzetek

1Lao-ce: Tao Te King , 8. vers (Karátson Gábor fordítása).

Tartalomjegyzék

Az elveszett cirkáló

Vitorlázás a Földközi-tengeren

Koper – Punta della Penna. 359 tmf

Penna – Vieste. 83 tmf

Vieste – Siracusa. 488 tmf

Siracusa – Bizerte. 375 tmf

Bizerte – Almería. 1055 tmf

Almería – Málaga. 110 tmf

Málaga – Gibraltár. 80 tmf

Gibraltár – Tarifa. 62 tmf

Vitorlázás az Atlanti-óceánon

Tarifa – Szafi. 400 tmf

Szafi – Las Palmas. 445 tmf

Las Palmas, Kanári-szigetek – São Vicente, Zöld-foki-szigetek. 1116 tmf

Zöld-foki-szigeteki készülődés az óceán átkelésére

Szilveszter a Zöld-foki-szigeteken

Átkelés az Atlanti-óceánon

A 39. nap az Atlanti-óceánon

Karib-tengeri vitorlázás

Barbados és rum

Martinique és bor. 107 tmf – 317 irányba

St. Lucia, fogy a bor. 24 tmf – 195 irányba

St. Vincent, fogy a rum. 54 tmf – 210-re irányba

Bequia, tiszta szívvel. 15 tmf – 175 irányba

Grenada. 65 tmf – 210 irányba

Testigos-sziget, Venezuela. 91 tmf – 220 irányba

Tortuga, Venezuela. 126 tmf – 260 irányba

Bonaire, Holland Antillák. 193 tmf – 290 irányba

Kolumbia. 500 tmf

Cartagena Marina Nautico

Colón, Panama. 290 tmf

A Panama-csatorna

Mit tudtam a Csatornáról indulásom előtt?

Mit tudok a Csatornáról most?

A stáb

Április 17. A nagy nap

Április 18. Második forgatási nap

Vitorlázás a Csendes-óceánon

Készülődés a Csendes-óceánra

A Csendes-óceán meghódítása

Negyven nap az óceánon. Panama – Galápagos

Galápagostól Fidzsiig

Galápagoson vagyunk! Hurrá!

Életem legrövidebb 52 napjának története (négyszer tizenhárom nap)

Érkezés Francia Polinéziába

A Marquesas-szigetcsoport

Vízi- és őslakók

Tahiti. 765 tmf

Tahitin

Moorea

Indulás

Moorea (Társaság-szigetek) – Rarotonga (Cook-szigetek) 607 tmf

Rarotonga

Rarotonga (Cook-szigetek) – Nuku Alofa (Tonga). 860 tmf

Tonga

Tonga – Fidzsi. 450 tmf

Hét hónapom Fidzsin

BULA!

Fidzsi, káva, hajók és hajósok

Időjárás és időállás

Egy trimarán és egy szerelem története

Átutazó

Fidzsi – Új-Zéland, a Boobook fedélzetén

Új-Zéland – Fidzsi, a Shambhala fedélzetén

Fidzsi, látlak-e még…

Kör_be_kapcsolás

Fidzsi – Vanuatu

Vanuatu

Vanuatu – Pápua Új-Guinea. 1331 tmf

Pápua Új-Guinea

Port Moresby, Pápua Új-Guinea – Torres-szoros, Thursday-sziget. 400 tmf

Thursday-sziget

Óceánok között

Torres-szoros – Ausztrália. 750 tmf

Ausztrália

Aboriginalok, abok, őslakosok

Dinah Beach Cruising Yacht Association

Egy magyar exkrokodilvadász története

Indonézia

Ausztrália – Bali. 1100 tmf

Indonéziában

Bali – Karimata-szoros – Szingapúr. Több mint 1000 tmf

Vitorlázás Délkelet-Ázsiában

Szingapúr, a világ második legforgalmasabb kikötője

Malaka-szoros, Malájföld

Malájföld

Penang, Malajzia – Phuket, Thaiföld. 200 tmf

Phuket környéke és a marina

Átkelés az Indiai-óceánon

Az ÉK-i monszun

Thaiföld – Srí Lanka. 1100 tmf

Galle és Colombo

Srí Lanka – Maldív-szigetek. 450 tmf

Uligamu

Maldív-szigetek – Szalalah. 1300 tmf

Omán

Szalalah, Omán – Áden, Jemen, 630 tmf. Kalózzóna

Áden, Jemen

Vitorlázás a Vörös-tengeren

Áden – Asszab – Masszava (Eritrea). 160+270 tmf

Asszab, Eritrea

Mersza Dudo, Abail-sziget

Masszava, Eritrea

Szuákin, Szudán

Szudán

Szuákin, Szudán – Marsza Girid, Egyiptom

Marsza Girid – Port Ghálib

Port Ghálib – Szuez – Port Szaid

Átkelés a Szuezi-csatornán

Port Szaid – újra a Földközi-tengeren

Vitorlázás a Földközi-tengeren

Mare Nostrum, a Mi Tengerünk

Port Szaid – Kalamata, Földközi-tenger. 720 tmf

Kalamata – Lefkada

Lefkada – Otranto

Otranto – Barletta. 180 tmf

Barletta – Pula. 320 tmf

Pula – Koper. Időzített találkozás. 70 tmf

Köszönetnyilvánítás

Mellékletek

Egy vitorlásirányzat: Óceáni vitorlázás minivitorlással

A hajó neve: CARINA

A könyvben használt szakkifejezések és rövidítések gyűjteménye

A hajó haladási irányához viszonyított szélirányok,

Beaufort-skála

Képek

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Courier Prime – SIL Open Font License
Noto Emoji – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License 2.0
Oswald – SIL Open Font License
Petrona – SIL Open Font License
Philosopher – SIL Open Font License