Csabai László

Szindbád Amerikában

– részlet –

A könyvben szereplő helyszínek, személyek és maga a történet is kitalált, a valósággal való esetleges egyezés nem a véletlen műve.

© Csabai László, 2025

Feleségemnek, fiaimnak

Ő az irodában Demnyikovként, a szigorúan bizalmas küldemények futárjaként volt jelen. Valójában Demjanov a neve, a csicskásai a bandában legalábbis így nevezik. Vagy Demonov, ahogy Szokolnyikiben, korábbi működési helyén, Szonya szülőfalujában ismert volt. Vagy Aszaszinov, ha még mélyebbre akarunk ásni. De még mindig nem a dolgok legmélyére.

(Csabai László: Szindbád Szibériában)

Caroline: Nem kell egy tabletta? Elfújná a fejfájásodat.
Marion: De a boldogtalanságomat nem fújná el. Elviszem a pénzt a bankba. Aztán hazamegyek, és alszom.

(Alfred Hitchcock: Psycho)

Kedd
(Tuesday – Aηpetu Inuηpa)

…

– A Szibériai Cowboy! – toppan Schiffer elé egy hálós baseballsapkát viselő alak.

– Igen. Schiffer Árpád vagyok. Arp Schiff… – és meglengeti piros szalagos kalapját.

– Én meg DJ. Spectator, a Shirehunt FM műsorvezetője.

– Hangról felismerem. Köszönöm, hogy játssza a számaimat.

– Egy magyarét ne játszanám? Ráadásul én is gitározgatok. Mit szólna egy élő interjúhoz?

– Mikor?

– Most azonnal.

Spectator stúdiója egy hulladéktelep. A lógó bélű szerkezetek a falaknál tornyosulnak. Egy szentélynyi hely azonban üresen maradt. Ott, egy kis polcon áll a jóságosan szép Judy Cook mellszobra, aki Kohutics Juciként született egy kárpátaljai ruszin falvacskában. Ő a hős rádió-bemondónő, aki az 1948-as történelmi hószakadás és hóvihar alatt, amikor Észak-Nebraska keleti részén leállt a közlekedés, a közellátás és a közoktatás, tartotta a lelket az emberekben. Információkat adott, biztatott, sztorizgatott. Angolul, magyarul és ruszin–szlovák–lengyel keveréknyelven. Amikor tíz éve a shirehunti bevásárlócsarnok folyosóján (a mosdók és a lift között) létrehozták az Észak-nebraskai Rádió- és Tévéművészek Dicsőségcsarnokának keresztelt vitrint, posztumusz Judy-Juci lett az első személyiség, akinek a mellszobrát kiállították. Ez a szobor annak a másolata.

Judy-Juci pályája ebből a szobából indult. Bár Schiffer személyesen nem ismerhette, érzi a jelenlétét. És az illatát. Amely olyan, mint Szonyáé.

– Dolgoztam Judyval – mondja Spectator. – És az éter hullámain már gyermekkoromban találkoztam vele. Egyszer karácsonykor elmentem keresztapámékhoz. Sanyi bácsi éppen fát vágott, és szólt a rádió, Judy Cook mondta be puha hangján a híreket. Azt hiszem, épp Nagaszaki bombázását. Készen van, Schiffer úr? Kérem, közelről beszéljen a mikrofonba.

– Hölgyeim és uraim, ez itt a Shirehunt FM magyar nyelvű adása! A mai vendégünk pedig Arp-Árpád Schiffer. Üdvözöljük, Mr. Schiffer! Köszönet, hogy elfogadta meghívásunkat.

– Engem ért a megtiszteltetés.

– Arp és Árpád, egy ember két néven, ez megszokott az Egyesült Államok magyarjai számára, önnek azonban még ott a „Szindbád” is, amit, ha jól tudom, szülővárosában, Bagdadban kapott.

– Nyárligeten születtem, de kisgyermekként Bagdadba kerültem, és igen, ott ragadt rám ez a név.

– Gyakori név az arabok között?

– Nem gyakori. A Szindbád, a tengerész története viszont a Korán után a legismertebb könyv. Mint a magyaroknak a Lúdas Matyi, az angoloknak a Robin Hood, és itt az Államokban… mondjuk Paul Bunyan históriája.

– Ha Bagdadban nőtt föl, miért Szibériai Cowboy lett a művészneve, miért nem Arábiai Cowboy?

– Szibériában is éltem, és Szibéria legalább annyira egzotikus, mint Arábia, s legalább annyira távol áll a cowboykultúrától. Ez volt a célunk a névvel: meghökkenteni.

– Tehát nem egyedül döntött erről?

– Preisner Samu, a menedzserem javasolta. Én Samu teremtménye vagyok, nekem eszembe sem jutott az énekesi karrier. Igaz, imádom a countryt, és Magyarországon meg a Szovjetben is léptem fel színpadon énekszámokkal.

– Miket énekelt?

– Otthon magyar nótákat, Szibériában orosz és burját népdalokat.

– Burjátul énekelt?

– Igen, bár nem beszélem a burját, vagyis az északi mongol nyelvet.

– Rádiónk rendszeresen sugározza a számait, minek tulajdonítja, hogy több ezer rajongója van?

– Több ezer? Ha azt mondta volna, „több tucat”, talán elhinném.

– Maradjunk annyiban: sokan szeretik, amit csinál.

– Ha így van, biztos nem a zenei képességeim miatt. Kottát olvasni nem tudok, hallás után tanulom meg a dalokat. Gitározni… hát a leggyakoribb akkordokat le tudom fogni, de vigyáznia kell a dalszerzőmnek, nehogy lehetetlen feladat elé állítson.

– Preisner Samu a szerzője?

– Ő a dalok szövegét írja, persze úgy, hogy illeszkedjenek hozzám, az életemhez, Samu remek költő, és jól ismer engem. A megzenésítés pedig Dolly Love művésznő érdeme, aki újabban szövegíróként is egyre aktívabb. Samu és Dolly együtt zenéltek egy kupléorkeszterben, régi szerelmi románcokat adtak elő gitárral és zongorával. Aztán mikor Shel Silversteintől megjelent a „Fiú, akinek Zsuzsi volt a neve…”

– „A Boy, Named Sue.”

– Igen, akkor úgy érezték, itt az ideje, hogy ők is csináljanak valami nagyon bolond dolgot. A szibériai múltammal én jutottam Samu eszébe.

– És megszületett a „Siberian Cowboy”.

– És a „siberian western”. Röviden: „sibstern”.

– Meghonosodott ez a kifejezés?

– Shirehunton és Poplarwoodson túl nemigen ismerik. A magazinok „hunky westernnek” könyvelték el a stílusomat. Ezt is örömmel elfogadom. A hunky a kelet-európai bevándorlók rossz kiejtését is jelenti. Az én angolom rossz, de ha felvállalom, hogy ez hunky, akkor már vicces az egész. Mintha direkt énekelnék így. A countryból anticountryt csináltam, ami mégis a country egyik alfaja.

– Mikor láthatja önt újra a shirehunti közönség?

Schiffernek a múlt hónapra tervezett itteni fellépését lemondta a Jock’s Pub tulajdonosa, mert félt, a gázsi nem jön ki a fogyasztásból, ám botorság lenne ezt a rádióhallgatók tudomására hozni.

– Sok fellépésem lesz még ebben az évben, szerte Észak-Nebraskában, de szívesen veszem bármelyik szórakozóhely működtetőjének megkeresését, biztos tudunk találni egy alkalmas időpontot.

– Preisner Samu terve tehát bevált.

– Tessék?

– Hiszen ő nyilván egy sikeres biznisz reményében találta ki önt.

– Ja, persze, bizonnyal. És én sem panaszkodom. De nekem a zenélés még ebben a kevésbé kvalifikált formában is igazi öröm. Ingyen is csinálnám.

– Mr. Szindbád-Schiffer, nem lenne kedve előadni nekünk valamit? Egy magyar dalt. A gitáromat szívesen kölcsönadom. Épp most hangoltam be.

– Hát… nincs tréning alatt a hangom, nem tudom, okozna‑e így örömöt a hallgatóknak.

– Próbálja meg!

Schiffer lefog pár akkordot a gitáron. Jó szerszám, kézre áll. Sóhajt, és elkezdi:

– A szám címe: Kaméleon dal.

… … …

Tartalom

Előjáték a Földön

Hétfő (Monday – Aηpetu Tokaheya)

Álomlátó első álma

Kedd (Tuesday – Aηpetu Inuηpa)

Álomlátó második álma

Szerda (Wednesday – Aηpetu Iyamni)

Álomlátó harmadik álma

Csütörtök (Thursday – Aηpetu Itopa)

Álomlátó álma az istensisakban

Péntek (Friday – Aηpetu Izaptaη)

Álomlátó ötödik álma

Szombat (Saturday – Aηpetu Owaηka Yujajapi)

Álomlátó hatodik álma

Álomlátó hatodik álmában látott Álomlátó álma

Álomlátó hatodik álmában látott Álomlátó álmában látott Arp Schiffer álma

Vasárnap (Sunday – Aηpetu Wakaη)

Magvető
Könyvkiadó és kereskedelmi Kft.
www.magveto.hu
www.facebook.com/magveto
magveto.kiado@lira.hu
Felelős kiadó Dávid Anna

Felelős szerkesztő Dávid Anna
Kézirat-előkészítő Tomka Eszter
Korrektor Balogh Emerencia
A borítót Gerhes Gábor tervezte
Művészeti vezető Pintér József
Műszaki vezető Takács Klári

ISBN 978 963 144 539 8

Elektronikus verzió
eKönyv Magyarország Kft., 2025
www.ekonyv.hu
Elektronikus könyv Nagy Lajos

Felhasznált betűtípus:
Noto Serif – SIL OFL