ISBN: 978-615-6758-26-2

Pötyi, Barni, Színi és barátjuk kalandjai 2.

©Pintér Amádé, illusztrációk Pintér Amádé és borítókép Könczöl Kitti.

1. fejezet

Elveszve

Barátjuk megkérdezte Színit, Pötyit és Barnit, hogy akarnak-e kirándulni menni. Azt mondták, hogy igen. Elindultak beülni az autó-juk-ba és beleültek az autó-lyuk-ba, mert a vezetőfülke az autó lyuka. Barátjuk arrébb tolta Barnit a kormánytól, mert ő a vezető. Neki volt csak igazi jogosítványa, Színinek csak gyerekjogosítványa és babajogsi a többieknek.

Elindultak egy nagy rét felé. Mikor odaértek, elkezdtek szaltózni, repülni, ugrálni és futni. Színi egyszerre csak talált pár x-et.

- Gyertek, itt x-ek vannak, biztosan van itt kincs! – kiáltott Színi.

Mind odagyűltek és elkezdtek ásni, de a kincs felett le volt betonozva.
- Valahogyan fel kellene törni! – mondták együtt. Még öt kincset talált Színi, ami mind beton alatt hevert és még felette is kavicsok voltak.

Eddigre a kutyák megéhesedtek. A kabrióhoz mentek, aminek be volt csukva a teteje és nem találták a kulcsot. Keresni kezdték, szerencsére barátjuk megtalálta a fűben.

Végre kinyitották az autót, de most meg nem találták az ennivalójukat. Azt gondolták, hogy biztos valaki ellopta a kajájukat és az dobhatta el a kulcsot is. Azt mondta Pötyi, Színi és Barni barátjuknak, hogy menjenek haza ennivalóért. De barátjuk azt mondta: először egy kicsit még játszunk.       Beleegyeztek. Szórakoztak egy picit, ismét szaltóztak, repültek és ugráltak. Közben egyre jobban megéheztek, így az autójukhoz mentek és belebújtak. Elindultak haza.

Amikor már csak egy km-re voltak otthontól, beesteledett. Elhaladva egy bolt mellett, vettek egy darab konzervet és tovább mentek. Aztán véletlenül elvétették az utat, bekanyarodtak egy erdőbe, mert barátjuk odaadta a vezetést Színinek, hogy ő aluszhasson, mivel eddig a többiek aludtak. Elmentek 5 km-re a főutcától. Akkor rádudált Színi egy szarvasra. Erre mind fölébredtek.

- Hol vagyunk? – kérdezte barátjuk.

- Valahol az erdő mélyén – felelte Színi.

- De hol az erdőben pontosabban?

- Azt már ne tőlem kérdezd!

- Mégis kitől? Te vezettél! – de Színi közbevágott.

- Kérdezzük meg a szarvast, aki éppen erre szaladt, ő biztos ismeri ezt a helyet.

- Jó ötlet!

Odament a legcsöndesebb kutya, Pötyi, nehogy elriadjon. Amikor odaért a pöttyös kiskutya, megkérdezte kutyamódon vaú, vaú, vaú. Erre visszaválaszolt a szarvas, bő, bő, bő, azaz nem értem. Pötyi visszament a barátjaihoz, elmesélte nekik, hogy nem értik egymás nyelvét. Azt felelték, nem hiszik el, hívja ide a szarvast!

- De nem értjük egymás nyelvét! Akkor hogyan hívjam ide?!

- Inkább menj te, Színi! – mondta barátjuk vezérként.

- Tudjátok mit? – mondta Színi. – Hagyjuk, ezt a szarvast kérdezést és ne az utat keressük, hanem Foltost! Emlékeztek, elveszett. Keresgéljük őt, hátha megtaláljuk. Valahol erre tűnt el.

Újra elindultak az autóval, de már barátjuk vezetett. Egy meredek hegyoldalnál megálltak, kiszálltak és bementek egy nagy, sötét barlangba. Vittek magukkal szerencsére zseblámpát, de a hasuk már nagyon korgott, mert elfeledkeztek a konzervről, amit vettek.

Benne a barlangban egy medve lakott. A medve mögött egy házacska volt, egy emberház.

A medve aludt.

2. fejezet

Találkozás

A kutyák észrevették, hogy a kis kertben ült egy kis kutya.

- Az ott Foltos! – kiáltottak fel.

Az öt kiskutya egymáshoz futott. Csakhogy egy magas, nagyjából 4 méter magas kerítés választotta el őket. Foltos át próbált hozzájuk mászni, de csak 3 méter magasra tudott feljutni. A többi kiskutya is mesterkedett. Toronyba álltak. Négyen égbe emelve a mancsaikat felértek 3 méter magasra. Aztán a földről az alsó elkezdett felmászni 3 méterig, amíg tudott és így a felsők fölértek és áthajoltak. Annál az embernél két kutya lakott, a másik is elkezdte segíteni Foltost feljebb tolni. Így átlökte a fölső torony tetejére. Négy és negyed méter magasak lettek. Aki föltolta Foltost, az a kiskutya közben felugrott Foltos tetejére. Így már 5 méter magasak voltak.

Ekkor jött ki a gazda bácsi és meglátta az óriási tornyot. Meglátta őket és eldőlt a nevetéstől. A kutyusok mind leugráltak és kiszaladtak az autóhoz.

Arra szaladt egy idegen kutya is a faluból, aki a barátjuk volt, és kereste őket. Ő is csatlakozott a csapathoz, így már heten voltak. Őt úgy hívták, hogy Ugrófándi. Foltos társát pedig úgy nevezték, hogy Vejke.

Foltos elmesélte, úgy került a barlangi házba, hogy Vejke nézte a térképet, amikor ide elutaztak és akkor kirándulás közben megfogta őket egy ember és elvitte ide magához. Ezért gyorsan be akartak ülni az autóba, nehogy újra elkapja őket, de csak hatan fértek be. Ezért a hetedik kutya a fejükön állva utazott.

Elindult a kabrió, mert nem tudták az autó tetejét bezárni, mert levágta volna az egyik kutya fejét, ha becsukták volna. Elindultak szerencsésen, és eszükbe jutott megenni a kaját. Megették, de hét kutyának egy konzervet kellett elosztani, így éhesek maradtak. De kiderült, hogy Ugrófándi hozott magával tíz konzerv kaját. Ezért elosztották azt a tíz konzervet is, majd hazamentek. A faluból jött kutya elmondta, hogy, hogy kell hazamenni.

Mire hazaértek reggel lett és kivilágosodott. Otthon szürcsöltek egy kis vizet és játszottak a piros pöttyös labdával. Utána pedig felugráltak egy fára. Aztán Szini, Barni és a barátjuk, majd Ugrófándi és Vejke, meg Foltos is csatlakozott a csapathoz. Pötyi pedig előadta a cirkuszi mutatványt. Úgy volt, hogy Barni már látta a bemutatót, ezért a fejét lefedték egy zsiráfruhával. Úgy adták elő a mutatványt, hogy letakarták a hálót egy lepedővel. A zsiráfnak, aki valójában egy kutya volt, felugrott a fejére Pötyi. Ezzel aztán vége is lett a bemutatónak.

3. fejezet

Kincskeresés

Kincskeresőset akartak játszani, mert a múltkor a lebetonozott kincset nem sikerült kiásniuk. Úgy egyeztettek ment, hogy egyik kutya eldug 6 konzervet, mert pont hatan vannak a keresők. Színi rejtette el. De előtte még bérelt egy betontörőgépet, amiről a többi kutya nem tudott. Mert úgy tervezte, ha kincskeresés, akkor legyen valódi kincskeresés. Lyukat fúrt az előtte talált kincsek betonjába és melléjük rakta a konzerveket. Közben megnézte azokat a kincseket.

Az elsőnél 10 aranypénz volt. A másodikban 20 ezüstpénz. A harmadikban 5 gyémánt. A negyedikben egy aranyból készült kis láncfüzér. Az ötödikben egy ezüst karkötő. A hatodikban pedig egy gyémánt fülbevaló.

Színi hazament anélkül, hogy bármit is mondott volna a többieknek. Közben visszavitte a kölcsönzőbe a betontörőt és utána így kiáltott:

- Indulás! Elrejtettem a kincseket! Valahol jegek és vizek közé! – tette hozzá, hogy félrevezesse őket és sokáig kelljen keresniük. De a többiek ezt már nem is hallották meg, mert kiabálva, ugatva beszélték meg, hogy merre nézzenek körül. Színi utánuk szólt:

- Várj, álljatok meg kicsit! – magában gondolta, elfelejtette visszarajzolni az x-eket. – Még rosszul dugtam el a kincset, előre megyek és kijavítom – ezzel előrerohant a földön bejelölni a búvóhelyeket. Gyorsan megcsinálta ezt.

- Kész, jöhettek! … Ja, nem még várjatok! – hozott magával valami papír izébizét, egy óriási papírból összehajtogatott valamit.

A többiek azt hitték, az a térkép, de Színi nem adta oda nekik. Térkép volt valójában is, de azt akarta, csak ő tudja az utat. Ezt a többi kutyák nem tudták.

Végre elindultak keresni. Először is az erdőbe, aztán pedig a mezőre. De nem találták a kincseket.

- Szabad a gazda!

-Várjatok itt, hozok valamit! – ezzel Színi odaadta a térképet.

De így is nehéz volt azért keresni, ezért megint szabad a gazda lett. Színi azt mondta:

- Várjatok itt egy órát! – és elszaladt.

Színi a világhíres betontörő géppel jött vissza.

- Mi a jó nagy csudába kell ez?! – csodálkoztak a többiek. Erre odament az egyik régi kincshez és törni kezdte a betont.

- De hát ez az a hang, amit a házban is hallottunk!

- Akkor lehet, hogy ezt hallottátok, ezzel rejtettem el az én kincseimet a régi kincsek mellé! – egy kutyakaja már elő is került. 5 perc múlva a többi 5 is. Aztán pedig csodálkoztak:

- Hol vannak már azok a régi kincsek?

Ekkor Színi feldobta a hat régi kincset a levegőbe, majd le.

- Megnézhetitek, én már megnéztem.

A kutyák mind megszemlélték a kincseket Az első 10 aranypénz volt. A második 20 ezüstpénz. A harmadik 5 gyémánt. A negyedik egy aranyból készült kis láncfüzér. Az ötödik egy ezüst karkötő. A hatodik pedig egy gyémánt fülbevaló, ahogy azt már Színi is számbavette.

Hazamenetek a sok kinccsel. A törőgépet ottfelejtették. A kölcsönzőből ötször is hívták Színit, hol marad a gép, de ezt meg se hallották, mert olyan hangosan beszélték, mit csináljanak a kincsükkel. Aztán a kölcsönzősök kijöttek a házukhoz. Színi bocsánatot kért, hogy elfelejtette őket, majd így szólt:

- Menjetek ki a nagyrétre, ott találjátok a gépet, ha nem vitte el még valaki.

A kölcsönzősök azt felelték, ha nem lesz ott, Színinek ki kell fizetnie. De szerencsére ott volt. A kutyák folytatták a töprengést a kincsükről.

4. fejezet

Új barátok

Pötyi, Színi, Barni, barátjuk, Ugrófándi, Foltos és Vejke úgy döntöttek, még nem tudják, mit kezdjenek a kinccsel. Miközben gondolkodtak, utukba lépett egy kiskutya.

- Csatlakozhat hozzátok még 7 kiskutya, meg én?

- Miért akartok hozzánk csatlakozódni?

- Mert nincs itt házunk. 4 évre eljöttünk kirándulni otthonról.

- Jó. gyertek, de akkor már 15-en leszünk. Legalább fel tudjuk használni a kincsünket, építünk nektek is egy házikót a kertünkbe – vicceskedtek.

Bejöttek a kertbe az új kiskutyák.