részlet

jelenkor

Copyright © Polcz Alaine, 2006
Copyright © Polcz Alaine jogörököse, 2023

Kiadja a Jelenkor Kiadó, 2023
Felelős kiadó Sárközy Bence
Szerkesztette Csordás Gábor
Olvasószerkesztő Török Tünde
Borítóterv Tillai Tamás
Műszaki szerkesztő Széplaki Gyöngyi
Elektronikus könyv Ambrose Montanus

ISBN 978-963-518-341-8

Forgalmazza eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

„Egész lényeddel hasonlítani és emlékezni –
talán születik valami új. Csak így.” Mészöly Miklós Érintések

A naplórészleteket, írásokat válogatta, összeállította és mindenben segített Ablonczy Anna, Annácska. Köszönet érte. És köszönet Träger Gábornak, hogy hozott-vitt, hordozott.
Városmajor, 2005. november
Polcz Alaine

Mese a kutyáról – akit mindig kértek

Volt egyszer egy asszony. Nem is asszony volt, hanem ember. Illetve maga sem tudta, és így senki sem, hogy ember-asszony vagy lány. Néha azt hitte, hogy öreg, máskor meg azt, hogy gyermek. Azt sem tudta pontosan, mikor született. És ezért azt sem, hogy hány éves. Mások sem. Aztán rájött, hogy ez nem is fontos.

A nevével is volt valami baj. Sok neve volt. Sok vezetékneve és keresztneve. Változtak a nevei. Ezért aztán minden névre hallgatott, csak éppen nem tudta, hogyan szólítsa meg önmagát. Mindenki hívja valahogy magát. Ha már nem hívja – akkor nem is kell, hogy neve legyen.

De ez sem számított sokat, mert nem vesztette el az énjét. Talán azért, mert sohasem kereste. (Sok én-t nézett, és így nem törődött azzal, hogy az övével mi van.)

A kutyát, azt mindig akarta. Vágyott utána. Már gyermekkorában. Akkor csak macskája lehetett, de azt éjszakára mindig ki kellett dobni. Elbújtatta a paplanja alá. Hiába. A macska is bújt, ahova csak bírt, egyszer egy vázába – de ott is megtalálták.

És mikor jött a háború, kapott egyszerre 16 kutyát. Elbújt a kutyákkal a hegyekbe, és azt hitte, megmenekül. De utolérték a katonák. Megölték a kutyákat és a lányt: ember lett belőle. (Azt hitte.)

Egy kicsi sárga dakszli megmaradt. A nyomjelző lövedékektől félve menekültek, kúsztak az erdőn át, míg a faluba értek. Egy borospincében, ahol már nem voltak hordók, megbújtak. Az asszony a kutyát a kabátja alá rejtette. Senki sem tudta, hogy vele van. Nem is engedték volna.

Kint folyton lőttek, háború volt. Nagy hó, a tankok sarat csináltak belőle. Éheztek kint a katonák, a pincében az emberek. Fáztak. A kutya melegítette őt, és ő a kutyát. Egyek voltak.

Egyszer csak felfedezték, el kellett vinni. Messzire, jó házba került. Tejet is adtak neki. De többet nem evett, nem ivott.

Mikor az asszony, aki ember lett, elment hozzá – egyszer, amikor nem lőttek –, a kutya elfordította a fejét. Olyan nagyon szerette, hogy nem akarta megismerni. Az asszony-ember sírt és könyörgött, letérdelt előtte a hóba. De a kutya kitért, elment mellette.

Akkor az asszony-ember, aki lány volt, egyedül maradt. De még élt, noha többször majdnem meghalt.

Aztán találkozott egy másik emberrel. Már béke volt. Többé nem volt egyedül. (Egy darabig.) Az ember megírta a kutyát és az asszonyt. De másként. Ettől másként is lett minden. Két kutya lett, és két ember.

Most az asszony nem tudta, hogy melyik ember volt ő, és melyik a kutya.

Végül a kettőből, a négyből, lett egy harmadik.

Sok év múlt el, és mindig minden évben a születésnapján – amit nem tudott pontosan – kért egy kutyát. Vagy egy mesét a kutyáról. De a mesét sem kapta meg.

Amikor úgy érezte, hogy már be kell fejezni, maga írta meg a mesét a kutyáról, amit mindig kért.

Miklósnak, 1979-ben, a születésnapjára
A.

Ezt a mesét, úgy látszik – a dátum szerint – 1979-ben írtam Miklós születésnapjára. Nem emlékeztem rá. Elfelejtettem. A kéziratok között találtam.

Csodálkozva nézem: az életem története.

Tartalom

Mese a kutyáról – akit mindig kértek

Az Asszony a fronton után

A világ legkisebb mackója

Szerelem-mesék

Három anagramma

Jelentés újabb egerekről

„Elfáradtál, hang”

„Személyesből a személytelenbe”

Budapest, Kisoroszi, Trieszt

„Letéptem ezt a hangaszálat”

„Barátaim a bölények”

Lábjegyzetek

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Elektronikus könyv: Ambrose Montanus

Felhasznált betűtípus
Noto Serif – Apache License 2.0