Gary Chapman

Végre
egy
nyelvet
beszélünk

ŐSZINTE KOMMUNIKÁCIÓ ÉS INTIMITÁS
A HÁZASSÁGBAN

Bővített és átdolgozott kiadás

részlet

Harmat
Budapest, 2025

Originally published in the U.S.A. under the title:
Now You’re Speaking My Language
by B&A Publishing Group, Nashville, Tennessee

Copyright © 2014 by Gary Chapman

Hungarian edition © 2025 by Harmat Kiadó

All rights reserved. Minden jog fenntartva.

1. kiadás 2011, 3. utánnyomás 2017,

bővített és átdolgozott kiadás, 2025

Fordította: Cseke Zsuzsa Anikó

A Bevezetést és a Gondolatébresztő, valamint Tennivaló c. részeket fordította: Szabadi István

ISBN 978 963 288 914 6

A bibliai idézeteket az 1975. évi új fordítású Biblia javított kiadásából vettük át. (Kiadja a Magyar Bibliatársulat megbízásából a Magyarországi Református Egyház Kálvin János Kiadója, Budapest, 2006.)

Könyvemet Karolynnak ajánlom,
akivel több mint négy évtizede élek
szövetségi házasságban.

TARTALOM

Bevezetés

1. Kommunikáció: út az intimitáshoz

2. Egészségtelen kommunikációs minták

3. A kommunikáció öt szintje

4. A szerződésre épülő házasság

5. A szövetségre épülő házasság

6. Szövetségi házasság: álom vagy valóság?

7. Miért van szükség intimitásra?

8. Önismeret – tapasztalataink és ahogyan értelmezzük őket

9. Önismeret – érzelmeink, vágyaink és döntéseink

10. Az önfeltárás művészete

11. A fejlődés útja: prioritások és célok

12. Ki osztja be az időnket?

13. Nem vagyunk egyformák

14. A különbözőség öröme

15. Védekező mechanizmusok

16. A védekezés falának lebontása

17. Intimitás: meztelenül és szégyenkezés nélkül

18. Majd jött a rejtőzködés

19. Érzelmi intimitás

20. Szellemi intimitás

21. Szexuális intimitás

22. Lelki intimitás

23. Miért nem mondta ezt nekem senki?

BEVEZETÉS

Tapasztalataim szerint a legtöbb pár azzal a feltételezéssel áll az anyakönyvvezető elé, hogy szeretni, támogatni és segíteni fogják egymást. Senki sem azt várja a házasságtól, hogy a társával majd kölcsönösen megkeserítik egymás életét. Amikor mi Karolynnal összeházasodtunk, határozottan hittem, hogy remekül működünk majd együtt, és értékes életcélok megvalósítására bátorítjuk és motiváljuk egymást. Feltételeztük, hogy előbb-utóbb gyerekeink is születnek, és felelősségteljes szülőnek készültünk. Párkapcsolatunkat két éven keresztül izgalmas, várakozással teljes időszaknak éltük meg. A lényeg, hogy úgy hittük, boldoggá tesszük majd egymást.

Összeházasodtunk, aztán eltelt fél év, és egyikünk sem érezte igazán boldognak magát, ráadásul együttműködni sem tudtunk. Évekkel később jöttem rá, hogy nem mi vagyunk az egyetlen pár, akinek az álmait összezúzta a házasság valósága, ugyanakkor vannak olyanok, akik egészséges kapcsolatban élnek, bátorítják egymást, és az álmaik a szemük láttára valósulnak meg. Az volt a baj, hogy nem kaptunk használati utasítást, amelyből kiderült volna, hogyan tanulhatja meg két nagyon különböző ember kiegészíteni egymást, és hogyan építhet kölcsönösen támogató házasságot.

Őszintén hálás vagyok, hogy végül magunk mögött hagytuk azokat a zavaros, csalódást keltő éveket, és eljutottunk egy olyan házasságig, amilyenre a kezdetektől vágytunk. Több mint harmincöt éve tapasztaljuk, mekkora öröm, amikor a párunk a segítségünkkel kiaknázza a benne rejlő lehetőségeket, Isten dicsőségére és a világ javára. Arra jutottam, semmi sem felemelőbb, mint segíteni a házastársunknak azzá válni, akinek Isten szánta őt, illetve ugyanezt a támogatást megkapni tőle is. Abban a reményben írom ezt a könyvet, hogy az olvasók megtanulhatják belőle mindazt, amire nekünk olyan sokáig tartott rájönni.

A házasságot legszívesebben olyan vonatnak képzelem, amely két párhuzamos, erős sínen fut, a kommunikáción és az intimitáson, és olyan mozdonyvezető irányítja, aki elkötelezetten törekszik célba juttatni a szerelvényt. A mozdonyvezető a szövetségen alapuló házasság bibliai fogalmát jelképezi. A következő fejezetekben elmagyarázom, mi a különbség szövetség és szerződés között, illetve hogy egy egészséges házastársi kapcsolatban mindkettőnek megvan a maga helye – a lényeg mégis az, hogy a házasság egy szent szövetség.

Ha megértettük és elfogadtuk, hogy a házasság szövetség, végre foglalkozhatunk azzal, hogyan fejezhetjük ki építően a gondolatainkat, érzéseinket, véleményünket, vágyainkat, csalódásainkat és álmainkat. Minden ember egyedi, vagyis mindannyian elkerülhetetlenül más gondolatokat és érzéseket tapasztalunk. Amikor a férj és a feleség kölcsönösen elvárja, hogy a társa úgy gondolkodjon, ahogyan ő, életre szóló csalódásra kárhoztatják magukat. Először fogadjuk el, hogy emberek vagyunk, és hagyjunk teret a másik gondolatainak és érzéseinek! A cél, hogy a különbségeinket erőforrásnak és ne tehernek tekintsük. Ennél fogva az előttünk álló fejezetekben olyan készségeket fedezhetnek fel az olvasók, amelyeket már több száz párnak igyekeztem átadni a tanácsadói beszélgetéseken.

A másik sín lényege, hogy megtanulunk intimitást kialakítani a házasságban. Intimitás alatt sokan rögtön a szexualitást értik, pedig szellemi, érzelmi, társas és lelki meghittség nélkül nem élhetjük át a kölcsönös szexuális beteljesedést. Az intimitás az elégedett házasélet szíve, általa élhetjük át a legmélyebb kötődést.

A szellemi intimitás akkor valósul meg, ha szabadon megoszthatjuk, amit gondolunk, nem kell félnünk, hogy a társunk elítél érte. Az érzelmi intimitás azt jelenti, hogy minden érzésünket feltárhatjuk, akár negatív, akár pozitív. A társas intimitás arról szól, hogy együtt éljük át az életet. A lelki intimitás lényege pedig az, hogy közös spirituális úton haladunk. Ha ezek a helyükre kerülnek, maguktól megnyitják az utat a szexuális intimitás felé.

Nem elméletekkel teli tudományos művet írtam, hanem gyakorlatias könyvet, amely a lényegre tér, és elárulja, hogyan teremthetünk pozitív érzelmi légkört, ahol megvalósul a nyílt, őszinte kommunikáció, ami megértéshez vezet. Ha végigolvassuk az egyes fejezeteket – a házastársunkkal együtt vagy külön-külön –, majd megbeszéljük a fejezetek végén szereplő kérdéseket, akkor nem csupán megismerhetjük az egészséges kommunikációt és intimitást építő alapelveket és módszereket, hanem ténylegesen megtapasztalhatjuk az egészséges kommunikációt és intimitást. Imádkozom, hogy az olvasók – akár friss házasok, akár hosszú évek óta élnek házasságban – a könyvem segítségével elindulhassanak álmaik megvalósulása felé.

1. FEJEZET KOMMUNIKÁCIÓ:
ÚT AZ INTIMITÁSHOZ

Amikor egy felmérésben elvált pároktól megkérdezték, miért ment tönkre a házasságuk, 86 százalékuk az elégtelen kommunikációban jelölte meg ennek okát. Ha ez igaz, akkor a kommunikáció rendkívül fontos szerepet játszik a házasságban.

Legegyszerűbb formájában a kommunikáció beszédből és hallgatásból, azaz kölcsönös önfeltárásból és egymás figyelmes meghallgatásából áll. Ha azonban a beszélő nem kap őszinte, megerősítő visszajelzéseket a hallgató részéről, a kommunikáció akadályba ütközik. A két fél valószínűleg „elbeszél egymás mellett”, és ez félreértésekhez vezet. A házasságban akkor működik jól a kommunikáció, ha férj és feleség nyíltan és őszintén megosztja egymással gondolatait, érzéseit, tapasztalatait, értékrendjét, nézeteit, és figyelmesen meghallgatják egymást.

E könyvben azokat a gyakorlati módszereket szeretném bemutatni, melyek hatékonyabbá tehetik a házastársak közötti kommunikációt, és segítenek nekik abban, hogy megtanuljanak „szót érteni” egymással.

Az isteni minta

Ahogyan Isten kommunikál az emberrel, az mintát ad az emberek közti kommunikációra. A Biblia szerint Isten sokféle módon szólt az emberhez a történelem folyamán: angyalokon, látomásokon, álmokon, a teremtett világon és legfőképpen Fián, Jézus Krisztuson keresztül. Minderről a Bibliában olvashatunk. És hogyan keletkezett a Biblia? Isten emberei a Szentlélektől sugalmazva szóltak (2Péter 1,21). A Szentírás tehát Isten szavait közvetíti számunkra. Lehetőségünk van megismerni őt, hiszen szólt hozzánk.

Az Istennel való bensőséges kapcsolathoz elengedhetetlen a vele folytatott rendszeres kommunikáció, melynek során meghallgatjuk, miként szól hozzánk az igéjén keresztül, és mi is őszintén feltárjuk előtte gondolatainkat, érzéseinket és döntéseinket. Ez a kölcsönös kommunikáció egyre bensőségesebb kapcsolatot eredményez az ember és a mindenség Istene között.

Ugyanez történik a házasságban is: az intimitáshoz a kommunikáción keresztül vezet az út. Az 1Korinthus 2,11-ben Pál felveti azt a kérdést, amelyen a legtöbb házastárs sokat töpreng: „Mert ki ismerheti meg (…) azt, ami az emberben van?” És a válasz: „Egyedül az emberi lélek, amely benne lakik.” Pál ezzel lényegében azt állítja, hogy kizárólag mi magunk ismerhetjük a gondolatainkat. A régi mondás – „Úgy olvasok benne, mint egy nyitott könyvben” – egyszerűen nem igaz. Sok feleség és férj tévesen úgy véli, olvashat társa gondolataiban. Talán ha egy pár már harminc éve él együtt, és nyíltan kommunikálnak egymással, lehet némi igazságtartalma a fenti kijelentésnek, de teljes mértékben akkor sem igaz. Nem vagyunk gondolatolvasók.

A testbeszéd révén – abból, ahogy valaki összefonja a karját, keresztbe teszi a lábát, ahogy ül, beszél, amilyen mimikát használ – sok mindent megtudhatunk egymásról, de csupán attól, hogy megfigyelünk valakit, nem tudhatjuk, mi jár a fejében. Ha például látunk egy síró nőt, feltételezhetjük, hogy bánata van. Ám pusztán e megfigyelés révén még nem tudhatjuk, hogy gyászol-e valakit, vagy éppen elbocsátották a munkahelyéről, esetleg rácsapott az ujjára egy kalapáccsal. Könnyei akár örömkönnyek is lehetnek. Csak akkor tudjuk meg, mi fakasztotta sírásra, ha elmondja nekünk.

A szóbeli kommunikáció nélkülözhetetlen ahhoz, hogy megértsük, mi jár társunk fejében. Ha nem beszél a gondolatairól, érzéseiről és tapasztalatairól, találgatásra vagyunk utalva. Ám gyakran tévesen ítéljük meg a helyzetet, és ez félreértésekhez vezet. A kommunikáció nélkülözhetetlen a bensőséges kapcsolatokhoz. Ha nem osztjuk meg gondolatainkat és érzelmeinket egymással, és nem tanuljuk meg legyőzni azokat az akadályokat, amelyek a kommunikáció útjában állnak, nem fogjuk megismerni azt az örömöt, amely az intimitásból fakad.

Az első lépés

Ez a könyv azért íródott, hogy elősegítse a kommunikációt és a bensőséges kapcsolatokat. Megvizsgáljuk, milyen okok állhatnak a hiányos kommunikáció hátterében, amelyet az elváltak 86 százaléka jelölt meg a váláshoz vezető legfőbb problémaként. De még mielőtt belevágnánk a súlyosabb témákba, hadd javasoljak egy könnyű gyakorlatot, amellyel máris javítható a kommunikáció: jelöljünk ki minden napra egy időpontot, amikor beszélgetünk a házastársunkkal. Azok a házaspárok, akik naponta leülnek egymással beszélgetni, bensőségesebb kapcsolatban élnek, mint azok, akik „bárhol és bármikor” beszélgetnek. Akik rendszeresen megosztják egymással életük történéseit, azok máskor is többet beszélgetnek.

De miről is beszéljünk? Azt szoktam javasolni a házaspároknak, hogy a kommunikáció „napi minimumaként” mindketten mondjanak el egymásnak három dolgot, ami aznap történt velük, és azt, hogy mit éreznek ezekkel az eseményekkel kapcsolatban. Az általam végzett felmérés szerint a párok ötven százaléka nem éri el ezt a napi minimumot. Amikor ezt megemlítem a házaspároknak szóló szemináriumokon, valaki a csoportból mindig megszólal: – Ó, mi mindennap beszélgetünk!

Vagy: – Biztos vagyok benne, hogy mi naponta megosztunk egymással legalább három dolgot.

Ekkor próbára teszem őket: – Remek. Meséljék el a csoportnak, mi volt az a három esemény, amit ma megosztottak egymással.

Erre általában azt felelik: – Hát ma nem volt időnk beszélgetni, hiszen ide kellett jönnünk. Tudja, sietnünk kellett, hogy időben ideérjünk.

Mire én: – Rendben. Akkor meséljék el a csoportnak, hogy mi volt az a három esemény, amelyet tegnap megosztottak egymással.

– Hát… tegnap szülői értekezletre mentünk, olyankor nincs időnk beszélgetni.

– Jó. Akkor meséljenek el három eseményt, amit tegnapelőtt osztottak meg egymással.

– Nos… aznap fociztam. Focinapokon soha nem tudunk beszélgetni, különösen, ha veszít a csapatom.

Azt hiszem, nyilvánvaló, hogy ez a házaspár nem teljesíti a kommunikáció napi minimumát.

Néhányan így panaszkodnak: „Az én életemben minden nap egyforma. Mindig a szokásos módon peregnek a napok, nincs miről mesélnem.” Ám valójában egyikünk sem éli át mindennap ugyanazt. Talán valóban egyhangú a munkánk. De teendőink közben más-más gondolataink támadnak a nap során. Különböző érzéseket élünk át. És vannak dolgok, amelyek mindennap változnak – más a forgalom menet és jövet, az ebéd sem mindig ugyanaz, és a környezetünkben lévőkkel folytatott beszélgetéseink is változnak egyik napról a másikra, akárcsak az időjárás. A dolgok bizony nem ugyanolyanok mindennap. Talán inkább csak kifogást keresünk arra, hogy miért nem beszélgetünk a házastársunkkal.

Vannak, akik azt mondják erre: „De hát soha nem történik semmi fontos dolog az életemben.” Ki határozza meg, mi fontos, és mi nem? Fontos-e az ebéd? Fontos-e, hogy igyunk egy pohár vizet? Talán a mai napunk nem túl izgalmas, de ez akkor is a mi életünk. Ha intim kapcsolatra vágyunk a házasságunkban, életünket meg kell osztanunk egymással. Ha unalmas volt a napunk, akkor is meséljünk róla, hogy társunknak lehetősége legyen kapcsolódni hozzánk. Ha nem beszélünk magunkról, nem tudhatja, milyen érzések vannak bennünk, és csak találgathat – többnyire tévesen.

Minden házaspárnak szüksége van arra, hogy naponta legyen egy elkülönített idő, amikor egymás szemébe néznek, beszélgetnek és meghallgatják, mi történt aznap a másikkal. Ez a naponta együtt töltött minőségi idő az egyik legalapvetőbb gyakorlat, amellyel a házaspárok bensőségesebbé tehetik a kapcsolatukat. Sok házasságban napok telnek el anélkül, hogy a pár ilyen módon beszélgetne. Mindkét félnek sűrű a napirendje, és csak azt beszélik meg, ami feltétlenül szükséges a szokásos napi teendők elvégzéséhez. Így viszont érzelmileg egyre jobban eltávolodnak egymástól.

Amiről most beszélünk, az a kommunikáció legegyszerűbb és legkönnyebb szintje: megosztjuk egymással néhány napi élményünket és az ezekkel kapcsolatos érzéseinket. Ha rendszeresen kommunikálunk egymással ezen az alapvető szinten, alapot építünk a bensőségesebb, olykor nehezebb beszélgetésekhez.

Fontos, hogy ne csupán a nap során átélt élményeinket osszuk meg egymással, hanem az ezekhez fűződő érzéseinket is. Például a férj hazajön a munkából, és beszámol a feleségének arról, hogy a főnöke fizetésemelést emlegetett. A feleség megkérdezi: – És mit szólsz ehhez, drágám?

Mire a férj esetleg így válaszol: – El vagyok ragadtatva! Nem számítottam fizetésemelésre január elseje előtt.

De az is lehet, hogy ezt mondja: – Őszintén? Csalódott vagyok. Kétszer ekkora emelésre számítottam.

Bárhogyan válaszol is, a feleség máris jobban ismeri férjét. Mivel a férfi megosztott vele valamit az érzelmeiből, felesége bensőségesebb érzelmi kapcsolatba kerülhet vele. Ha a férj nem önti szavakba az érzéseit, viselkedéséből a felesége talán akkor is következtethet az érzelmi állapotára, de sokkal világosabb a kommunikáció, ha a férfi elmondja, mit érez. Érzelmi lények vagyunk, minden, ami a nap során történik velünk, érzelmi választ vált ki belőlünk. Ha bensőségessé akarjuk tenni a kapcsolatunkat, meg kell tanulnunk megosztani egymással érzéseink egy részét.

Sok házaspár életében a napi kommunikáció a következő forgatókönyv szerint zajlik.

Miután mindketten hazaérnek a munkából, a feleség megkérdezi:

– Hogy telt a napod, drágám?

Mire a férj azt mondja:

– Jól – majd leül a tévé elé, hogy megnézze az esti híreket, vagy a kertbe indul füvet nyírni. Talán nyolc vagy akár tíz órát töltöttek egymástól távol, s ő ezzel az egyetlen szóval foglalja össze a feleségétől külön töltött időt: Jól. Mégis csodálkozik, ha a felesége arról panaszkodik, hogy házasságukból kiveszett az intimitás! Tíz külön töltött órát nem lehet egyetlen szóban összefoglalni. Naponkénti kommunikáció nélkül lehetetlen megőrizni a házasság intimitását.

❖

Az intimitás titka a megfelelő kommunikáció. A helytelen kommunikáció zsákutcákba és kerülő utakra vezeti a párokat. A következő fejezetekben térképet szeretnék adni, amely megmutatja, hogy – a hatékony kommunikáció révén – miként érhető el az úti cél, vagyis a szövetségen alapuló, bensőséges házassági kapcsolat. A második fejezetben először is szemügyre veszünk néhány egészségtelen kommunikációs mintát. Fontos, hogy az egészséges kommunikáció elérése érdekében először megnevezzük és eltávolítsuk mindazt, ami káros, majd rátaláljunk azokra az új kommunikációs mintákra, amelyek elősegítik a kölcsönös megértést és intimitást.

❖ Gondolatébresztő

1. Ha újra átélhetné házasságának egy eseményét, mi lenne az, és miért?

2. Gondoljon két ismerős párra, akikkel tényleg szívesen van együtt! Az egyik legyen friss házas, a másik egy legalább harminc éve együtt lévő pár. Mi az, amit nagyra becsül bennük? Talán a fiatalabbak játékosságára vágyik, esetleg azt csodálja, milyen méltóságteljesen viselkednek az idősebbek? Mitől olyan jó társaság ez a négy ember?

3. Ha bepillanthatna abba, amit a társa akkor tesz, amikor nincsenek együtt, mit szeretne megtudni róla?

4. Határozza el, hogy ezen a héten bátorítani fogja a párját! Hogyan teszi ezt?

❖ Tennivaló

Naponta legalább tíz percet beszélgessen a házastársával! Ha úgy tetszik, teljesítse a „napi minimum”-ot. Ne csak futólag, vagyis ne a ház körüli feladatok, kutyasétáltatás, a gyerek focimeccse vagy éppen munka közben ejtsenek néhány szót. Ne szakítsa önöket félbe se a gyerek, se a kutya, se a mobiltelefon vagy más kütyü. Üljenek le egy csendes helyen, és egymásra figyeljenek, legalább tíz percen keresztül. Nézzenek egymás szemébe, beszéljenek, hallgassák meg a másikat, tárulkozzanak fel.

Kiadja a Harmat Kiadó

1113 Budapest, Karolina út 62.

Telefon/fax: (1) 466 9896

E-mail: harmat@harmat.hu

Internet: www.harmat.hu

Felelős kiadó: Herjeczki Kornél

Felelős szerkesztő: Naszádi Kriszta

Tipográfia: Mikes Balázs

Műszaki vezető: Bernhardt Péter

Borítótervező: Müller Péter

Elektronikus változat: Ambrose Montanus

Felhasznált betűtípusok

Alegreya Sans – SIL Open Font License

Libre Bodoni – SIL Open Font License

Noto Sans Symbols 2 – SIL Open Font License

Noto Serif – Apache License 2.0

Source Serif 4 – SIL Open Font License