A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Robert Jackman: Healing your Lost Inner Child: How to Stop Impulsive Reactions, Set Healthy Boundaries and Embrace an Authentic Life.

Published by Practical Wisdom Press

www.theartofpracticalwisdom.com

Copyright © Robert Jackman, LCPC, 2020

Translation rights arranged through Deanna Leah,
HBG Productions, Chico USA

Hungarian translation © Andó Nóra, 2026

Hungarian edition © Jaffa Kiadó, 2026

Minden jog fenntartva!

Borítóterv Hertelendy Amanda

Fordította Andó Nóra

Felelős szerkesztő Schultz Judit

Felelős kiadó Rados Richárd

Jaffa Kiadó • www.jaffa.hu

ISBN 978 963 687 470 4

Szüleimnek, Rose Marynek
és Bob Jackmannek

TARTALOM

Köszönetnyilvánítás

Bevezetés

EGY – A sétáló sebzettek

Visszatérő fájdalom

Folyton rosszul választasz

Impulzív reakciók

Gyakorlat: Saját impulzív reakcióid

Miben nyilvánul meg a sebzés?

Essen szó a szülőkről is!

Sebzéstörténeteink

A belső gyermek

KETTŐ – Az érzelmi sebek gyógyítása

Hogyan működik a gyógyító HEAL-folyamat?

A felelős felnőtt én

Funkcionális válaszeszközök

Gyakorlat: Jelenlegi funkcionális válaszeszközeid

A HEAL-folyamat célja

Önazonosság

Reziliencia

Ráhangoltság

Tisztánlátás

Gyakorlat: Tisztán látni önmagad

A sebzés kiolvasztása

Határok

Integráció

HÁROM – Az elveszett belső gyermek

Az én történetem

Gyakorlat: Írd le a gondolataidat!

A sebzés számos formát ölthet

Magsebzés

Érzelmileg fagyott sebek

Mély traumatikus sebzés

NÉGY – Sebzett gyermek, sebzett felnőtt

Ismétlődő mintázat

A te impulzív válaszeszköztárad

Gyakorlat: Hogyan alakultak ki az impulzív válaszeszközeid?

Sérült határok

Hiányzó határok

Gyakorlat: Hiányzó határok és/vagy összegabalyodás

Buborékhatárok

Szélsőséges határok

Dühös határok

Érzéseket leíró szavak használata

Súlyos trauma és disszociáció

ÖT – A HEAL-folyamat alkalmazása

A gyermekkor idővonala

A saját idővonalad megalkotása

Az Érzelmireakció-skála

Gyermekkori otthonod

Gyakorlat: A kincsesládikád

Érzelmi kiugrások

A sebzési életkorod

Egyéb módszerek a sebzési életkor meghatározására

Visszatérő mintázatok

Gyakorlat: Egyszerűen csak lélegezz

A triggerek beazonosítása

Gyakorlat: Azonosítsd be a saját triggereidet

Írj gyógyító levelet önmagadnak

Levél a fiatalabb énedtől a felnőtt énednek

Te jössz

Levél a felnőtt énedtől a fiatalabb énednek

Te jössz

Végigmenni a folyamaton

Az eddigi haladásod felmérése

Gyakorlat: Alakíts ki funkcionális eszközöket a triggerelő események kezelésére

HAT – Határok

Egészséges határokat húzni

A belső határok meghúzása

A külső határok meghúzása

Énközlések

A felelősségteljes határok meghúzása

Miért mondasz igent nem helyett?

Mi történt a „nem”-izommal?

Válaszd az egészséges határokat!

Előre nem látott következmények

Lazább buborékhatárok

Gyakorlat: Ablak a buborékon

Határhúzás kis lépésekben

Léckerítés határok

Ítélőképesség a gyakorlatban

Önfejlesztés

HÉT – A felelős felnőtt én színre lépése

Megtanulni nemet mondani

Igazat mondani

Gyakorlat: Régi határminták

A funkcionális válaszeszközök kialakítása

Gyakorlat: Alakítsd ki az új funkcionális eszköztárad

Az új eszközök használata

Nyomd meg az Újraindítás gombot

Nézőpontváltás

NYOLC – A sebzett gyermek integrálása

Honnan tudhatod, hogy gyógyulsz?

Az átmenet

A hézagok áthidalása

Hosszú utat tettél meg

Az autentikus éned elfogadása

Élj autentikus életet

„A” függelék – Az érzések listája

Kielégített szükségletekhez kapcsolódó érzések

Kielégítetlen szükségletekhez kapcsolódó érzések

„B” függelék – A szükségletek jegyzéke

A szükségletek jegyzéke

„C” függelék

Források

Szójegyzék

A szerzőről

KÖSZÖNETNYILVÁNÍTÁS

Néhai szüleimnek, Rose Marynek és Bob Jackmannek: köszönöm, hogy mindig hittetek bennem, és hogy a szeretetetekkel megtöltöttétek és kitágítottátok a szívemet! Mélyen legbelül magamban hordozom a család, a szeretet és az önmagamba vetett hit szilárd alapzatát, amelyet ti ketten hoztatok létre. Köszönöm, hogy mindig arra bátorítottatok, hogy kövessem az álmaimat, és tegyek meg mindent értük! Minden egyes nap hiányzik, hogy már nem vagytok a Földön.

Testvéremnek, Cindy Van Liere-nek: köszönöm, hogy mindig ott voltál nekem, hogy szikrázol az élettől, és köszönöm mindazt a fényességet, amit a világba hozol! Köszönöm, hogy sokkal több vagy, mint a húgom; a barátom is vagy. Mindennap számtalan okból vagyok büszke, hogy a bátyád lehetek. Nem tudom elképzelni az életem nélküled. Kívül-belül gyönyörű ember vagy! Szeretlek.

Szerelmemnek, Drew Caldwellnek: köszönöm a kedvességed, és az édes, szerető, elkötelezett energiádat az elmúlt harminc évben! Köszönöm, hogy mindig hihetetlennek tartasz, és hogy szerinted bármit képes vagyok megtenni, amit csak elhatározok! Köszönöm, hogy kedves és együttérző voltál, amikor megmutatkoztak a sebzéseim. Nélküled nem lennék az a férfi, aki ma vagyok, és el sem tudom képzelni, hogy mással járjak ezek az úton. Szeretlek.

Köszönöm mindazoknak, akik szakmai karrierem során felkerestek, és megosztották velem az elveszett belső gyermekük történetét. Mindannyian kiterjesztettétek, tanítottátok és gazdagítottátok a tudatomat, amiért fogadjátok alázatos hálámat.

Köszönöm minden barátomnak, aki meghallgatott, amikor vég nélkül a készülő könyvemről beszéltem, és akiktől végtelen bátorítást és szeretetet kaptam.

Köszönet illeti a kizárólag férfiak alkotta Victories for Men önsegítő csoportban megismert fivéreimet: a ti hiteles megnyilvánulásaitok segítettek egy olyan, biztonságos hely létrehozásában, ahol többet mutathatok meg magamból, és többet fedezhetek fel saját magamról. 2008-ban kezdtem keresni, hogyan ismerhetném meg jobban önmagam, és milyen további módokon gyógyíthatnám a sebeimet. Elkezdtem eljárni a Victories For Men hétvégi elvonulásaira, ahol megismertem más férfiakat is, akik szintén az elveszett belső gyermeküket szerették volna meggyógyítani. Láthattam, hogy ezek a férfiak bátrak, sebezhetők, nyílt szívűek és együttérzők. Nemcsak hasonló gondolkodású férfiakkal találkoztam, akikkel mély barátság szövődött közöttünk, hanem azt is megtanultam, hogyan sugározzak egészséges férfiasságot. Torz világnézetem volt arról, mit is jelent férfinak lenni, és ennek óriási szeletét képes voltam megjavítani, valamint dolgoztam a gyermekkori sebzésemen, hogy teljesen magamhoz tudjam ölelni az autentikus énemet. Köszönöm, fivéreim! Victoriesformen.org

Köszönöm mentoromnak, Kristin Armstrongnak, aki megtanított arra, milyen értékes dolog erős határrendszert felállítani annak érdekében, hogy kielégítő életet élhessünk, valamint arra, hogy az önszeretet megtalálható a sérült múltunkban is. Az évek során adott bölcs tanácsaid többet segítettek nekem, mint gondolnád. Köszönöm, hogy a barátom vagy!

Köszönet illeti másik mentoromat, a néhai Don Burt tisztelendő urat, aki megtanította, hogy „a család az a hely, ahol az emberek készülnek”, és aki emlékeztetett rá, hogy spirituális lény vagyok, emberi tapasztalásokkal.

Hatalmas elismerés illeti a pszichológia, a filozófia és a spiritualitás terültén mindazokat, akik utat mutattak és formálták a gondolkodásomat, akik nemcsak a saját gyógyulásomra voltak hatással, hanem a HEAL-folyamat kialakítására is. Jómagam ezen óriások vállán állok.

Köszönöm a néhai John Bradshaw-nak, a Hazatérés önmagadhoz – A sebzett belső gyermek gyógyítása című könyv szerzőjének is! Húsz évvel ezelőtt elmentem egy hétvégi elvonulásra, ahol John Bradshaw és Claudia Black végigvezettek Bradshaw módszerén, és én akkor tanultam meg, hogyan tudok még mélyebben kapcsolódni a saját belső gyermekemhez. John Bradshaw-nak köszönhetően megértettem, milyen mélyreható gyógyulás fakadhat a belső gyermeknek írt levelekből, valamint hogy a felnőtt énnel történő integrációja milyen kulcsfontosságú az egész folyamatban.

Köszönöm Pia Mellodynak, a Facing Codependence: What it Is, Where It Comes From, How It Sabotages Our Lives (Szembenézés a kodependenciával: mi ez, honnan jön, és hogyan szabotálja az életünket?)című könyv szerzőjének a társfüggőség területén végzett úttörő munkáját. Elmentem az egyhetes intenzív, Posztindukciós Terápiának (PIT) nevezett képzésére, ahol megismertem a koncepciót, hogy egy trauma-idővonalon keresztül tekintsek a saját múltamra, és így ismerjem fel az útközben engem ért sérüléseket. Mellody munkássága segítségével tanultam meg, hogyan kezeljük gyermekként a traumát, hogyan működik az egészséges határrendszer, és hogy ettől hogyan válnak biztonságossá a személyes kapcsolataink. Az ő munkásságát kibővítve hoztam létre a sebzett impulzív válaszeszközök, az idővonalmodell és az Érzelmireakció-skála koncepcióját. A „funkcionális felnőtt” kifejezés megalkotása Pia Mellody és Terry Real nevéhez kötődik.

Köszönet illeti Babette Rothschildot, a The Body Remembers: The Psychophysiology of Trauma and Trauma Treatment (A test emlékszik: A trauma és a traumakezelés pszichofiziológiája) című könyv szerzőjét, akinek a munkája révén világosan megértettem, hogyan működik az agy egy traumatikus élmény során, hogyan működik a memória, hogyan raktározza el a test a traumarezonanciát, valamint milyen szerepe van a terapeutának abban, hogy mások számára biztonságos környezet teremtsen a trauma feltárásához és gyógyításához.

Köszönet barátomnak, Ross Rosenbergnek, Az emberi mágnes szindróma – Miért szeretjük azokat, akik bántanak bennünket? című könyv szerzőjének! Ross a könyvében feltárja a narcisztikus és a társfüggő vonzódását, és magyarázattal szolgál azoknak a mély sérülési mintáknak az eredetére, amelyek egészen addig fel-felbukkannak a kodependens viselkedésben, amíg meg nem gyógyítják őket. Köszönöm, hogy olyan sokak számára mutatsz utat, Ross!

Pszichoterápiás tanulmányaim elején nagy hatással volt rám Carl Jung pszichológus, akire gyakran hivatkoznak a belső gyermek fogalmának megalkotójaként, az isteni gyermek archetípusán keresztül. Jung a következőket írta: „Minden felnőttben ott lapul egy gyermek – egy örök gyermek, valami, ami mindig változik, soha nem fejeződik be, és szüntelen gondoskodást, figyelmet és nevelést igényel, Ez a személyiség része, amely fejlődni és egésszé válni akar.”1

Köszönet illeti dr. Eric Berne-t, az Emberi játszmák című könyv szerzőjét, a tranzakcióanalízis fogalmának megalkotóját. Dr. Berne nevéhez fűződik továbbá a gyermeki énállapot koncepciója is, amely végső soron a belső gyermek fogalmaként vált ismertté. Elmélete szerint az énállapot, vagyis a belső gyermek az a részünk, amely a blokkolt érzelmi energiánkat hordozza. A gyógyulás érdekében újra egyesülnünk kell a belső gyermekkel, hogy az a rész kifejezhesse magát annak érdekében, hogy el tudja engedni ezt a fájdalmat. Berne és mások munkája segítségével még teljesebben ki tudtam dolgozni a felelős felnőtt én gondolatát, valamint a sebzési életkor fogalmát.

Mások is formálták a gondolkodásom, és hatással voltak a munkámra: Louise Hay, az Éld az életed! című könyv szerzője, Alice Miller, a Tehetséges gyermek drámája és az igazi én felkutatása című könyv írója, dr. Bessel van der Kolk, A test mindet számontart című könyv szerzője, és dr. Joe Dispenza, a Válj természetfelettivé! című könyv alkotója.

Külön elismerés illeti szerkesztőmet, Jessica Vineyardot a Red Letter Editingnél. Jessica, te voltál a serpa, aki végigkalauzolt az út minden egyes lépésén, és segített valóra váltani az álmomat. Fogadd szívből jövő köszönetem! Szakértő irányításod és inspirációd hatására az ötleteim és a koncepcióm testet öltöttek.

Köszönöm Martha Bullennek a Bullen Publishing Servicestől, hogy profi segítséget nyújtott a könyv üzenetének finomításában és az előkészítésben, hogy a világ elé kerülhessen. A Constellation Book Servicesnél köszönöm Christy Collinsnak, hogy a könyvem kívül-belül gyönyörű lett. Mindkettőtökre istennőként tekintek, akik segítettek megszülnöm ezt a könyvet. Köszönöm nektek!

BEVEZETÉS

Valószínűleg azért vetted a kezedbe ezt a könyvet, mert van egy olyan kapcsolati minta az életedben, amelynek az ismétlésébe már belefáradtál, és szeretnéd, hogy vége legyen. Talán már próbáltál is tenni valamit, hogy megállítsd a körforgást. Talán már ki is próbáltál néhány ragtapaszmegoldást. Talán terápiába is elmentél, mégis ugyanaz az unalomig ismert mintázat bukkan fel újra és újra az életedben. Semmi sem segít.

Feltetted már magadnak valaha az alábbi kérdéseket?

•Miért követem el folyton ugyanazokat a hibákat az életemben?

•Miért van az, hogy továbbra is mérgező emberekkel veszem magam körül?

•Miért érzem úgy, hogy egy lyuk tátong bennem, és soha nem tűnik el?

•Miért adom át a hatalmat magam fölött másoknak, és miért hagyom, hogy mások határozzák meg az identitásomat? Miért nem számítanak az érzéseim?

•Miért tolom el magamtól az embereket, még a jókat is? Miért nem tudom beengedni őket?

•Miért van az, hogy verbálisan rátámadok másokra, aztán pedig megígérem, hogy többet nem fog előfordulni?

•Miért változtatom meg magamat újra és újra mások kedvéért?

•Miért ilyen nehéz, hogy szeressenek? Szerethető vagyok egyáltalán?

•Miért kételkedem magamban, és miért kritizálom magam utólag állandóan?

•Miért érzem magam ilyen megbántottnak és dühösnek?

•Miért teszek meg másokért sok mindent, magamért pedig semmit? Miért szabotálom saját magam?

•Miért érzem szükségét, hogy mindenért és mindenkiért én feleljek, és hogy kézben tartsam a dolgokat?

•Miért mindig olyasfajta emberekkel randizok vagy kötök házasságok, akik rosszat tesznek nekem?

•Miért gondolom magamról, hogy vesztes vagyok, és semmit sem érek?

•Miért akarok megszökni az életemből?

Előbb-utóbb mindannyian felteszünk magunknak ilyen kérdéseket. Vannak, akik egyedül keresik a válaszokat, mások a családjuk vagy a barátaik segítségét kérik, hogy kiderüljön, mi a baj. Ennek eredményeként gyakran rengeteg haszontalan véleményt kapunk, és még a korábbinál is jobban összezavarodunk. Az emberek általában azt mondják el ilyenkor, hogy ők mit tennének, ami pont annyit ér, mintha egy lökhárítóra ragasztott matrica bölcsességét fogadnánk meg.

A fenti kérdésekre adott válaszok ott rejlenek mélyen benned. A szívedben ott van egy elveszett, sebzett belső gyermek, aki tele van bölcsességgel, és sóvárogva várja a visszaigazolást és a gyógyulást. Ez az el nem fogadott fájdalom a fenti kérdések gyökere. Ez a sebzés bukkan fel újra és újra az életedben, impulzív reakcióknak és aránytalanul erős érzelmi válaszoknak álcázva.

Bátorságot igényel már az is, hogy egyáltalán fontolóra vegyük, hogy egy pillantást is vetünk önmagunk olyan részeire, amelyek sérültek vagy zavarosak. Bizonyára több millió ember nyugodott már bele a gondolatba, hogy az élet egyszerűen ilyen. Nem kívánják elvégezni az öngyógyításhoz szükséges kemény munkát. Sokan megelégednek azzal, hogy ugyanúgy reagálnak újra és újra, minden egyes alkalommal eltérő eredményt várva. A tény, hogy kézbe vetted ezt a könyvet, azt mutatja, hogy te készen állsz meghallgatni a saját bölcsességedet és a fájdalmadat, készen állsz meghallani a mondandójukat. Készen állsz a gyógyulásra és az életedre adott reakcióid megváltoztatására.

Valószínűleg jól ismerd a mintázataid egy részét, az érzelmi sérülésedet és fájdalmadat pedig bizonyosan ismered, ám az talán már nem világos, hogyan is jutottál ide. De azt biztosan tudod, mi mindent próbáltál már eddig, mi az, ami bevált, és mi az, amiben csalódtál.

A HEAL-folyamat – az angol mozaikszó feloldása: Healing and Embracing an Authentic Life, azaz meggyógyulni és önazonos életet élni – olyan gyakorlati megközelítés, amely segít meggyógyítani és elengedni a nagyon régen keletkezett érzelmi sebekben gyökerező diszfunkcionális mintákat. Olyan átalakító folyamat, amelynek segítségével képes leszel feltárni és meggyógyítani a téged már nem szolgáló sebzett részeidet, és eljutni egy új helyre, ahol belső gyógyulás vár. Maga a folyamat számos megközelítési módot és gyakorlatot kombinál, ezek segítségével kapcsolódsz majd azokhoz a mögöttes okokhoz, amelyek miatt ma úgy reagálsz, ahogyan. Ezen az átalakító folyamaton végighaladva elkezded majd megérteni és felismerni a sajátos sebzési mintáidat, amelyekhez ragaszkodsz. A folyamat végére úgy érzed majd, hogy a sebeid integrálódtak a felelős felnőtt éneddel, és többé nem érzed olyan ismeretlennek vagy elveszettnek őket. Nemcsak azt fogod érteni, miért hozol impulzív döntéseket, hanem az életedben jelen levő nagyobb mintákat is érteni fogod, amelyek miatt nem érzed magad teljesnek. A puszta érzelmi túlélés állapotából el fogsz jutni az érzelmi tündöklés állapotába.

A folyamat nemcsak arról szól, hogy visszaszerzed a földelt, autentikus éned, hanem arról is, hogy hogyan lásd meg a rezilienciádat, amellyel a jelenlegi nehéz helyzetekben navigálsz. Az elvégzett munka eredményeként megtanulod tisztelni azokat a részeidet, amelyek eddig keményen dolgoztak azért, hogy biztonságban légy, és képes leszel meglátni azokat a részeidet, amelyek ellened dolgoznak, illetve visszatartanak attól, hogy olyan életet élj, amilyenre vágysz. Képes leszel felismerni, milyen önmagaddal kapcsolatos illúziókat és negatív, korlátozó hiedelmeket dédelgetsz. Ami jelenleg talán még nem világos – hogy ezek az impulzív reakciók hogyan függenek össze a gyermekkori sebzéseddel –, az hamarosan egyértelművé válik, ahogyan haladsz előre a HEAL-folyamatban. Végül úgy érzed majd, hogy jobban egyben vagy, és te irányítod az életed.

A HEAL-folyamat során segíteni fogsz a saját fiatalabb, sebzett részeidnek, a magát elveszettnek érző, kiutat kereső, sebzett belső gyermekednek, hogy integrálódjon a felnőtt éneddel. Amíg ez a gyógyulás nem történik meg, a sebzett rész egyfolytában triggerelődik, újra és újra eléd lép, átveszi az irányítást, és impulzív módon sorra hozza a rossz döntéseket, amelyek után a felelős felnőtt énednek kell eltakarítani a romokat. A munka, amelyet végzel, segíteni fog a felnőtt énednek, hogy kifejlessze azokat az eszközöket, amelyekre szükség van ahhoz, hogy visszanyúlhass az időben, és megnyugtatóan kézen fogd a fiatalabb, sebzett részeidet. Magabiztos felnőtt éned, aki biztonságban van, és magánál tudja az irányítást, megerősíti a szeretetedet a magát elveszettnek érző fiatalabb éned felé, erős határokat jelöl ki, és meggyőzi a sebzett részedet, hogy minden rendben lesz. Megtanulod felismerni, hogyan és mikor bukkan fel ez a fiatalabb rész, valamint feltenni ennek a résznek a kérdést, hogy mire van szüksége a gyógyuláshoz és a felnőtt énnel történő integrációhoz. Hiszen mindnyájunknak tisztában kell lennünk azzal, honnan jövünk, hogy tudhassuk, merre tartunk.

A való életből vett történetek megismerése és a gyakorlatok elvégzése révén fejezetről fejezetre feltárul előtted az összes olyan kapcsolati mintázat, amely az életed korai szakaszában alakult ki. Ha pedig már látod az életedben újra és újra előforduló mintákat és témákat, akkor többé már nem történhet meg, hogy öntudatlanul megismétled őket. A pillanat, amikor meglátod a mintázatokat – amikor felkapcsolódik a villany, és minden a helyére kerül –, a gyógyulás pillanata, kegyelmi pillanat. Ami azt illeti, számos ilyen aha! pillanatban lesz részed a HEAL-folyamat során.

Idővel látni és érezni fogod a változást magadban, ahogyan a saját világod tudatos alakítójává válsz ahelyett, hogy impulzívan reagálnál rá. Nem ragadsz többé az ábrándozás illúziójában; úgy fogod élni az életed, hogy először önmagadnak leszel jelen és leszel elérhető, csak azután a többieknek. Igenis képes leszel átalakítani a magaddal cipelt érzelmi fájdalmat, és el tudod majd engedni azt a hazugságot, hogy az a végzeted, hogy egész életedben érzelmi sebektől gyötrődj.

A belső gyermekkel végzett munka segítségével eljutsz a probléma gyökeréhez – a magsebzéshez –, ahelyett hogy befednéd a fájdalmat egy ragtapasszal, és reménykednél, hogy majdcsak jobban leszel. Nem én találtam ki a belső gyermekkel végzett munka fogalmát; számos gondolkodó járt előttem, akik különböző módszereket dolgoztak ki a sebzett belső gyermek meglátására. Tisztelettel és alázattal állítom, hogy a saját munkám és inspirációm számos ember erőfeszítéséből született. Ebben a könyvben a saját megközelítésemet kínálom a belső gyermekkel végzett munkához, valamint egy utat a saját, autentikus és reziliens énedhez való kapcsolódáshoz, a sebzett részeid jelentette átjárón keresztül.

Pszichoterápiás praxisomban azt figyelem, mennyire működőképes valaki, mennyire erős, mennyire boldogul jól, és nem csak a nehézségekre fókuszálok, vagy arra, ami nem jó. A pácienseim megmutatkozó fájdalma mögé nézek, azt a részüket szólítom meg, amely bölcs, önazonos és földelt, és arra biztatom ezt a részt, hogy lépjen elő. Ez a pozitív pszichológia arra ösztökéli a gyógyult részt, hogy legyen a sebzett rész védelmezője. Ahogy haladsz a könyvben, látni fogod, hogy a bölcs, önazonos és reziliens részeid ott voltak egész idő alatt, és csak arra vártak a színfalak mögött, hogy megkérd őket, segítsenek meggyógyulni a sebzett részeidnek.

Látni fogod, hogy az információk egy része közvetlenül a te élményeidet szólítja majd meg, míg másik részük betekintést enged valaki más küzdelmébe. Még ha úgy érzed is, hogy túl nagy érzelmi puttonnyal kell megbirkóznod, bízz magadban a folyamat közben! Tisztán látni fogod, mikor, hol és hogyan jutottál el oda, ahol most vagy, és hogy mi a következő lépés.

A fejezetek olvasása során olyan részeidet veszed majd szemügyre, amelyeket nehezedre eshet tanulmányozni – ez teljesen természetes és normális dolog. Készíts elő egy füzetet a könyv gyakorlataihoz! Ha a feladatok elvégzését túlságosan megterhelőnek találod, javaslom, hogy keress fel egy képzett, a belső gyermekkel végzett munkában járatos terapeutát.

A honlapomon (angol nyelven) hozzáférhető a könyvet kiegészítő munkafüzet, amelyben további anyagokat, mások által megosztott történeteket és részletes gyakorlatokat találsz: www.theartofpracticalwisdom.com. További olvasmányokat találsz a könyv végében található Források fejezetben. Itt mindazokat a honlapokat és szerzőket felsorolom, akiktől az évek során sokat tanultam.

Felhívom a figyelmedet, hogy a dőlt betűs szavak definícióját a könyv végén található Szójegyzékben olvashatod.

A könyvben közölt információk nem helyettesítik a pszichoterapeutával való konzultációt; a leírtak az általam ismert és kifejlesztett megközelítést képviselik, amelyen az évek során számtalan embert vittem sikeresen végig. Én magam is használtam a HEAL-folyamatot, hogy meggyógyítsam, majd a felnőtt énemmel integráljam a gyermekkori sebemet.

Ne sajnáld az időd, és élvezd az utazást! Sokkal tisztább képed lesz saját magadról, és arról, hogyan viszonyulsz másokhoz, amikor kibukkansz a másik oldalon. A HEAL-folyamat az önmagaddal kapcsolatos tudatosságod kibővítéséről szól, nem pedig arról, hogy megváltoztasd magad.

Készen állsz visszaszerezni a szabadságodat, hogy önazonos lehess? Ha igen, akkor arra kérlek, bízz bennem és saját magadban is a folyamat során. Erősebb vagy, mint hinnéd!

EGY

A sétáló sebzettek

„Én vagyok a csónakom, de még nem merültem el: épp a felszín felett tartom magam. És régóta lenn élek a mélyben.”

– RÚMI2

Észrevetted már, hogy vannak emberek, akik mindig összeszedettnek tűnnek, és könnyedén adják önmagukat, míg mások szétesettek, zaklatottak, és állandóan ugyanazokat a drámákat élik át?

Talán te is azok közé tartozol, akik nem értik, miért mindig olyan embereket vonzanak, akik aztán nem bánnak jól velük. Vagy talán olyan embereket vonzol, akik a barátodnak vallják magukat, de csak még több drámát hoznak az életedbe. Valószínűleg az történik, hogy a sebzett részed öntudatlanul is szintén sebzett embereket választ, hogy velük alakítson ki kapcsolatot. Az egyik sebzett rátalál a másik sebzettre.

Erre a sebzésre sokszor ártatlan módon kerül sor a felnövekedés közbeni élményeink során, amikor figyelmen kívül hagytak, elutasítottak vagy eltaszítottak. Másoknál azonban drámai módon történik, bántalmazáson, elhanyagoláson vagy egyéb traumákon keresztül. Mindeközben igyekszünk megtenni, ami tőlünk telik, a rendelkezésünkre álló eszközökkel. De akkor is hordozzuk a sebet, mélyen bennünk rejlik, érzelmi teret foglal, és hatással van arra, hogyan viszonyulunk a világ többi részéhez.

Egy traumatikus esemény vagy élmény nem mindenkire hat ugyanúgy. Vannak, akikről lepereg egy fájdalmas élmény, míg mások mélyen megsebződnek. Mindenki rezilienciája más, máshogyan dolgozunk fel, küzdünk le és élünk túl egy érzelmi sebzést vagy traumát, olykor pedig a trauma vagy a seb velünk marad, meglapulva, miközben éljük az életünket. Jó mélyen magunkba temetjük ezt a sebet, próbáljuk figyelmen kívül hagyni, mert túl fájdalmas lenne emlékezni rá és újra érezni.

Ám ha figyelmen kívül hagyjuk a fájdalmat és a sebzést, akkor is megmutatkozik valamely eltorzult módon, mert arra törekszik, hogy tudomást vegyünk róla és foglalkozzunk vele. Az érzelmek belső hírvivők, amelyek a figyelmünkre pályáznak. A legtöbb ember azonban egyszerűen elnyomja vagy teljesen figyelmen kívül hagyja a jelzéseket.

Elképzelhető, hogy hozzászoktál a magaddal cipelt seb érzéséhez, és te is a sétáló sebzettek egyike lettél. Az járhat a fejedben, hogy Tudom, mi történt velem, de már olyan régen volt, és el akarom felejteni! Ám a fájdalom veled fog maradni, és igyekszik megtalálni a módját, hogy tudomásul vetesse magát veled. Nem megy sehová, amíg nem foglalkozol vele. Továbbra is fel-felbukkan majd, általában közvetett módon, tévutakra terel, kibillent az egyensúlyodból, és szerepe van a depresszióban és a szorongásban.

Rendkívül sokféle sebzett és traumatikus előtörténettel rendelkező embert láttam már. Sokan borzasztóan fájdalmas dolgokat szenvedtek el, például mentális, fizikai vagy szexuális traumasebeket szereztek, gyakran a közeli családtagjaiktól. Az effajta traumatikus eseményre gyakran végtelenül nehéz még csak rágondolni is, nemhogy mélyen feltárni. A legtöbb ember mindent megtesz annak érdekében, hogy elfeledhesse vagy eltolja magától az ilyen traumát. Gyakran én vagyok az egyetlen, akinek valaha elmondták a velük történteket. Az ilyen élményeket övező érzelmek gyakran különlegesen óvatos bánásmódot igényelnek. Amennyiben gyermekként ilyesféle traumát éltél át, akkor tudnod kell a következőket:

•Bármit tettél is gyerekfejjel, az nem igazolja, ami veled történt.

•Aki elkövette azokat a dolgokat, idősebb volt nálad, több hatalma volt, és nagy befolyással bírt feletted.

•Azok a dolgok most nem történnek meg veled.

•Nem vagy egyedül. Kaphatsz szakértői segítséget, hogy meg tudj birkózni a fájdalommal. Meg tudsz gyógyulni, és túl tudsz jutni a fájdalmon.

Ha az átéltek hatására sérültnek és összetörtnek érzed magad, tudd, hogy van egy részed, amely ép és egész. Ez az a részed, ahová nem jutottak el, az önazonos részed. Gyógyulásod kulcsa ennek a résznek a kezében van.

Ha te nem invesztálsz önmagadba, senki sem fog.

Fiatal felnőttként öntudatlanul is narcisztikus, sebzett embereket választottam barátaimul. Akkoriban nem tudtam, amit később megtanultam: hogy mindezt a sebzett kisfiú részem eredményezte, aki ösztönösen tudta, hogyan kommunikáljon olyasvalakivel, akinek figyelemre és megerősítésre volt szüksége, hogyan kell támogatnia egy ilyen embert, ezzel egy időben pedig elnyomni önmagamat. Nem kellett gondolkodnom azon, mit is tegyek vagy hogyan is kommunikáljak ezzel a személyiségtípussal, mivel már értettem őket – magamat viszont alig ismertem.

Alkoholista családból származom. Az otthoni környezetem által okozott kiskori sebzésem segített kifejlesztenem a kodependens készségtáramat, azokat az eszközöket, amelyeket saját magam monitorozására és azokhoz az emberekhez való alkalmazkodásra használtam, akiknek szerintem erre volt szükségük tőlem, ahelyett hogy egyszerűen önmagam lettem volna velük. Gyógyulásom során megtanultam, hogyan birkózzak meg ezzel a fájdalommal, hogyan vizsgáljam meg, és hogyan jussak át néhány bonyolult érzésen, hogy újra egyesülhessek az autentikus énemmel. Megtanultam, hogyan lehetek egyszerűen önmagam, és azt is, hogy nem kell senkinek semmit megtennem ahhoz, hogy értékes legyek. A HEAL-folyamat (a gyógyulás és az autentikus élet megélése) használatával képes voltam begyógyítani azt a sebet, így az összes szétforgácsolódott részemet integrálni tudtam, és egész felnőtté válhattam, akit olyanok vesznek körül, akik tisztelnek és szeretnek. Most pedig ugyanezt teszem azokkal, akik szakemberként felkeresnek.

Gyakran használom a saját történetemet arra, hogy akikkel dolgozom, megértsék, nincsenek egyedül. Amikor elmesélem a saját történetemet, a klienseim hallják, milyen fájdalmon mentem keresztül, és az öntudat milyen folyamatára bukkantam rá a saját terápiás munkámon keresztül. Gyakran megköszönik, hogy elmondtam a történetemet, mert az én élményem révén megtudják, hogy nincsenek egyedül, valaki más is keresztülment valami hasonló dolgon. Tanúja lenni valaki más énmunkájának nagyszerű gyógyító eszköz. Nem érezzük egyedül magunkat, úgy érezzük, kapcsolódunk másokhoz, és fejlődünk. (A 3. fejezetben többet is megtudhatsz a történetemről.)

A fájdalmunk arra vágyik, hogy elfogadják a létezését. Amint kapcsolódunk a sebzésünkhöz, megnyílik a gyógyulás kapuja.

Szerintem a legtöbb ember a poszttraumás stressz szindróma, vagyis a PTSD valamilyen enyhe formájával él együtt. Ezzel nem a teljes PTSD-diagnózist vagy az ebben szenvedőket akarom bagatellizálni, inkább kontextusba szeretném helyezni, hogy mindannyian éltünk már át olyan eseményeket, amelyektől nem tudunk megszabadulni, vagy amelyeket újra és újra lejátszunk a fejünkben.

Az érzelmi fájdalmad hozzád kötődik, ami azt jelenti, hogy a te számodra a legrelevánsabb. Valaki más a történeted hallatán talán azt mondhatja: „Ó, de hiszen ez semmi! Velem sokkal rosszabb történt.” Talán így is van, de ez mégsem valami verseny, hogy ki nyeri el a „Legdrámaibb Gyermekkori Trauma” díját. Mindannyian hordozunk magunkban fájdalmas sebzéseket, ez pedig a te lehetőséged, hogy tiszteld és elfogadd az érzéseidet, és hogy végezetül meggyógyulj.

Visszatérő fájdalom

Mindannyian hordozzuk magunkban az általam visszatérő fájdalomnak nevezett dolgot, egy olyan sebzést, amely újra és újra felbukkan, amikor valami triggerel egy régi sebet. Mélyen magadba temetted ezt az ismerős részedet abban a reményben, hogy így egyszerűen elfelejtheted, még ha úgy érzed is, hogy időnként nem menekülhetsz előle.

Következzék egy példa az események láncolatára, amely jól szemlélteti ezt a visszatérő fájdalmat. A sebzett illúziók így válnak a részeddé, te pedig így leszel egyre érzéketlenebb rájuk.

Egy olyan esemény történik gyermekkorodban, amely megrémít vagy összezavar téged. Új élményről van szó, te pedig nem tudod, mit gondolj róla. Csak annyit tudsz, hogy nem tetszik az élmény és az ebből következő érzés.

Lényed egy emocionális része úgy érzi, hogy bántották, és ez most fáj. Ez a részed nem jó érzésként, súlyosabb esetben traumaként raktározza el az élményt. Ez a magsebzés.

A magsebzés, az érzelmi fájdalom megdermed az időben abban az életkorban, amennyi épp voltál a jelentős érzelmi esemény bekövetkeztekor. (Mondjuk, a példa kedvéért, hogy ötéves korodban.)

Amikor idősebb leszel, az ahhoz hasonló események, amelyek ötéves korodban történtek, triggerelik majd ezt a fiatalabb, bántott részt, amely megfagyott, és amely nem válik egyre érettebbé a többi részeddel együtt. Ez a rész erre úgy reagál, mintha az eredeti rossz élmény történne meg újra. A fájdalom visszatér.

Ez a részed akcióba lendül, és vagy védekezővé és védelmezővé válik, vagy pedig becsukódik, némává és láthatatlanná lesz.

Ekkorra kifejlesztettél egy sebzett érzelmi válaszeszközt kifejezetten ezekre a szituációkra. Amikor ezek a helyzetek újra felbukkannak, te automatikusan ezt az impulzív reakciót, az eszközödet alkalmazod a triggerre.

Sebzett ötévesed mindig készenlétben áll, elveszettnek érzi magát, és állandó éberségben lesi, nehogy újra valami rossz dolog történjen.

Felnőttkorodban a sebzett érzelmi válaszeszközt magával cipelő ötévesed a felelős felnőtt éned elé fog lépni, ha triggerelődik. Ez a rész olyan döntéseket hoz és érzelmileg úgy reagál, ahogy azt egy ötéves tenné, egy ötéves gyermek logikáját, szavait és kifejezésmódjait használja. Innen ered az „Olyan gyerekesen viselkedsz!” kifejezés.

Felelős felnőtt énedet teljesen megbabonázza ez a sebzett illúzió, és csak a háttérből tud figyelni, tehetetlennek érzi magát, miközben a helyzet kibontakozik. Az ötéves éned rendkívüli módon elkötelezett aziránt, hogy minden egyes részedet megvédje, és nem akarja, hogy a rossz dolog megismétlődjön.

Miután a dráma kibontakozott és befejeződött, sebzett ötévesed újra visszavonul, és tovább őrködik, várva, mikor bukkan fel újra a trigger. Felelős felnőtt éned pedig kába és összezavarodott; mi történt az imént? Miért csináltam ezt?

Te pedig vagy elkezded eltakarítani a romokat, vagy pedig figyelmen kívül hagyod az imént történteket, és megpróbálsz továbblépni, teljesen megfeledkezve a visszatérő toxikus fájdalomról, amely minden egyes alkalommal jelentkezik, amikor triggerelődik a sebzett rész.

Kimerítő dolog megbirkózni ezzel a visszatérő fájdalommal. Gondolj bele, hányszor játszod le a sebzett gyermek drámáját; talán naponta többször is. Ha nem gyógyítod meg ezt a visszatérő fájdalmat, akkor folyamatosan triggerelődni fog, felbukkan és megismétlődik. Véleményem szerint a tudatalatti ily módon próbálja begyógyítani a sebet. A test, az elme és a lélek nem arra való, hogy ilyen nehéz érzelmi súlyt tartson meg.

Milyen gyakran találod magad ebben a fájdalomciklusban? Milyen példák jutnak eszedbe azzal kapcsolatban, hogy ez a visszatérő fájdalom hogyan jelentkezik az életedben? Ezek azok a reakciók, amelyeket ellenőrizhetetlennek és túlzónak érzel.

A Jaffa Kiadó könyveinek teljes választéka megvásárolható könyvesboltunkban:

1114 Budapest, Vásárhelyi Pál u. 10.

Elektronikus változat:

eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Készítette Ambrose Montanus

Felhasznált betűtípusok

Noto Sans Symbols 2 – SIL Open Font License

Playfair Display – SIL Open Font License

Source Serif 4 – SIL Open Font License

Vollkorn SC – SIL Open Font License