Clare Connelly

Hasonmás

Abby Green

Kinél van a labda?

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy -visszakereső rendszert; kivételt képez a kritikus, aki kritikájában rövid szakaszokat idézhet belőle. Ez a kiadvány a Harlequin Enterprises ULC-vel létrejött megállapodás nyomán jelenik meg. Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

§ All rights reserved including the right of reproduction in whole or in part in any form. Without limiting the generality of the foregoing reservation of rights, no part of this publication may be modified, reproduced, transmitted or communicated in any form or by any means, electronic or mechanical, including photocopy, recording or any information storage and retrieval system, without the written permission of the publisher, except for a reviewer, who may quote brief passages in a review. This edition is published by arrangement with Harlequin Enterprises ULC. This is a work of fiction. Names, characters, places and incidents are either the product of the author’s imagination or are used fictitiously, and any resemblance to actual persons, living or dead, businesses, companies, events or locales is entirely coincidental and not intended by the author.

© Clare Connelly, 2019 – Vinton Kiadó Kft., 2024

A Júlia 789. eredeti címe: The Greek’s Million-Dollar Baby

(Harlequin, Mills & Boon Modern Romance)

Magyarra fordította: Bakay Dóra

© Abby Green, 2009 – Vinton Kiadó Kft., 2024

A Júlia 790. eredeti címe: The French Tycoon’s Pregnant Mistress

(Harlequin, Mills & Boon Modern Romance)

Második, átdolgozott kiadás. (Első megjelenés: 2012)

Magyarra fordította: E. Fejes Júlia

Nyomtatásban megjelent: a JÚLIA 789-90. számában, 2024

Átdolgozott kiadás

ISBN 978-963-540-784-2

- Kép: Shutterstock

A HARLEQUIN ® és ™ a Harlequin Enterprises Limited vagy a konszern leányvállalatai tulajdonában álló védjegy, amelyet mások licencia alapján használnak.

Magyarországon kiadja a Vinton Kiadó Kft., 2024

- A kiadó és a szerkesztőség címe: 1118 Budapest, Szüret u. 15.

- Felelős kiadó: dr. Bayer József

- Főszerkesztő: Vaskó Beatrix

- Telefon: +36-1-781-4351; e-mail cím: info@vintonkiado.hu

Kiadónk újdonságairól, a megrendelési lehetőségekről honlapunkon is tájékozódhat:

www.vintonkiado.hu

Az e-book formátumot előállította:

www.bookandwalk.hu

Clare Connelly

Hasonmás

ELŐHANG

Sokan irigyelhették Leonidas Stathakist a világ leggazdagabb embereinek listáján elfoglalt második helyéért, de ő saját tapasztalataiból tudta, hogy a pénz csak a helyettesítője annak, ami igazán számít az életben. A számláján lévő milliárdok nem töltik be a hiányt, és nem oszlatják el azt a fájdalmat, amely állandó kísérője lett azóta, hogy el kellett temetnie a szeretteit. A gazdagság nem oszlatta el a gyászt és a bűntudatot, amiért veszélybe sodorta, és nem védte meg őket.

Ez volt a negyedik szilvesztere a családja nélkül. A negyedik év, amely a feleségére, Amyre és a kétéves kisfiára, Braxre való emlékezéssel telt.

Amikor lehunyta a szemét, olyan tisztán látta maga előtt Amyt, mintha vele szemben állna. Soha nem felejti el a mosolyát…

Őt és Braxet elütötte egy kocsi a játszótérre vezető úton. Esélyük sem volt túlélni az ütközést…

Leo soha nem fogja elfelejteni Amyt, sem a kegyetlen sorsot, amit elszenvedett: kegyetlenül meggyilkolták Leo apjának bűnözői múltja miatt. Dion Stathakis pedig tönkretette a fia életét, mert elvette tőle a családját…

Féktelen düh lángolt fel benne. Ujjait szorosabbra zárta a whiskyspohár körül, és azon tűnődött, vajon mennyit ivott már. Nem eleget ahhoz, hogy elzsibbassza, és ne érezze a fájdalmat…

Mindenütt boldog, lármás emberek nyüzsögtek körülötte. Valaha ő is így érezte magát: együtt ünnepelte az új év közeledtét Amyvel.

Mostanában viszont minden nap olyan volt, mint valami próbatétel, amit le kell küzdenie. Hányszor szerette volna feláldozni az életét, hogy visszakapja a feleségét és a fiát! Elvégre ő valóban egy bűnöző fia. Neki, Leonidasnak kellett volna megfizetnie Dion gaztetteiért! Nem az ő ártatlan feleségének és a gyönyörű fiának.

A pincérnő egy másik poharat hozott neki, anélkül hogy kérte volna. Ez az egyik előnye annak, ha valaki a bár és az egész hotel tulajdonosa.

Amikor felemelte a fejét, hogy egy biccentéssel megköszönje, akaratlanul is észrevette, milyen vonzó a pincérnő. Szőke haj, barna szem, halvány rózsaszín ajak, amellyel most rá mosolygott. Ráadásul jó alakja volt. Régebben ellenállhatatlannak talált volna egy ilyen nőt. De ma már nem.

Négy év telt el Amy nélkül és anélkül, hogy beteljesülésre lelt volna egy nőnél. És esze ágában sem volt változtatni ezen.

1. FEJEZET

Hannah nem azzal a szándékkal jött Vrachiára, hogy elveszítse a szüzességét. Azért volt ezen a gyönyörű görög szigeten, mert el kellett menekülnie Ausztráliából – a nagynénje, nagybátyja és az unokatestvére elől, aki olyan volt neki, mintha a testvére lenne. De aztán lefeküdt Hannah vőlegényével…

Két órával azután, hogy rajtakapta őket az ágyban, megérkezett a repülőtérre, és felszállt az első repülőgépre.

Így érkezett meg ebbe a paradicsomba, amelyről már olyan sokat hallott, és amelyet már régóta szeretett volna látni. Fehér homokos strandok, türkizkék tenger, buja zöld erdők… Ideális hely, hogy túltegye magát a veszteségén és a fájdalmán.

Nem, Hannah egyáltalán nem azért jött Görögországba, hogy elveszítse a szüzességét. De ahogy a tekintete a hotel bárpultjának túlsó végéhez közel eső asztalnál ülő férfira siklott, vágyakozás kerítette hatalmába.

Az idegen a kezében tartotta a poharát, és úgy tűnt, épp elmereng valamin. Olyan kisugárzása volt, hogy Hannah gyomra összeszorult, és újfajta vágy árasztotta el a testét.

Angus az esküvőig szeretett volna várni a szexszel, és a lánynak ez meg is felelt. Szerette Angust. Szerette, ahogy megcsókolta, és ahogy szorosan a karjában tartotta. De soha nem vágyott rá igazán. Soha nem borzongott meg örömében az érintésétől, nem képzelte el a simogatását elalvás előtt.

Az idegen férfi olyan benyomást keltett, mintha azt akarná, hogy békén hagyják. Hannah figyelte, ahogy egy pincérnő odalép az asztalához, és halkan mond valamit. A férfi még csak a szemébe sem nézett, amikor válaszolt. Ehelyett a tekintetét a koromfekete éjszakai égboltra szegezte, amelyet hamarosan tűzijáték világít meg.

Közeledett az éjfél, miközben Hannah a gondolataiba merülve kortyolgatta a pezsgőjét. Huszonhárom évesen szánalmasan tapasztalatlan volt az ellenkező nemmel kapcsolatban.

Elfojtott egy sóhajt, aztán felállt, hogy hozzon magának még egy italt. Amikor megfordult, valami kemény dologba ütközött, amitől majdnem elesett.

Egy kéz segített neki visszanyerni az egyensúlyát. Hannah felnézett, egyenesen annak a férfinak a csillogó fekete szemébe, akiről az elmúlt egy órában képtelen volt elfordítani a tekintetét. A férfi visszahúzta a kezét, és megdörzsölte a jobb vállát. A lány csak most vette észre, hogy az ő válla is fáj egy kicsit.

Az idegen a homlokát ráncolta.

– Megsérült?

– Nem, semmi baj. – Hannah-nak fogalma sem volt, honnan vette hirtelen a bátorságot, ami arra késztette, hogy folytassa: – De legalább meghívhatnám egy italra? Amiért belém botlott.

Szorongva várta, hogy a férfi visszautasítsa, és ezzel bolondot csináljon belőle. Az ajkába harapott, és azt kívánta, bárcsak visszavonhatná a szavait.

A férfi némán nézte.

– Nem szükséges – felelte végül, de nem próbálta faképnél hagyni.

Hannah remélte, hogy ez jó jel. Az ujjai enyhén remegtek, ahogy a bal füle mögé tűrte vörösesbarna haját.

Az idegen elgondolkodva követte tekintetével a lány mozdulatát.

– Nem figyeltem eléggé – mondta Hannah bátortalanul.

– Én sem, úgyhogy szeretném meghívni egy italra kárpótlásul.

Hannah szíve nagyot dobbant.

– Mi lenne, ha én fizetném az első kört, maga pedig a következőt?

A férfi alig észrevehetően bólintott.

– Megegyeztünk, Miss…

– Csak Hannah. – A lány hangja kissé rekedtnek tűnt.

– Hannah – ismételte a férfi. Görög akcentusával egészen másként hangzott a neve.

– És magát hogy hívják?

Az idegen egy pillanatra meglepettnek tűnt.

– Leonidasnak.

Hannah pontosan ilyen névre számított. Izgalmas és szexi. Tökéletesen illik ehhez a férfihoz.

– Van asztala? – Hannah oda pillantott, ahol korábban ült, és megállapította, hogy az ő asztala már foglalt.

– Éppen a szobámba tartottam – válaszolta a férfi elgondolkodva. – Onnan gyönyörű kilátás nyílik Athénra. Talán az erkélyemen iszogathatnánk.

Tényleg a kilátást akarja megmutatni neki, vagy ennél sokkal többet? Hannah elhatározta, hogy kideríti.

Teljesen őrült és szokatlan ötlet volt, de most nem tudott észszerűen viselkedni. Angus összetörte a szívét, lerombolta az önbizalmát. Megbántották, és most bizonyítékra volt szüksége, hogy kívánatos. Emellett tudni akarta, milyen a szex.

Egy nő nyomakodott el mögöttük, és ezzel Leonidashoz préselte. A testük másodszor is összeért. A férfi ismét kinyújtotta a kezét, hogy ő ne veszítse el az egyensúlyát. De ezúttal nem húzta vissza, hanem a hátára tette.

– Szeretném, ha feljönne hozzám.

Hannah pulzusa felgyorsult. A vér lávaként áramlott az ereiben. Ő is ezt akarta. Jobban, mint bármi mást.

– Épp most lett vége egy kapcsolatomnak – hallotta hirtelen a saját hangját. – Valójában nemrég még jegyben jártam. Nem keresek semmit, csak… – Szégyenlősen lesütötte a szemét.

– Nem vagyok oda a kapcsolatokért – válaszolta a férfi halkan. – Általában az egyéjszakás kalandokért sem.

Hannah ismét Leonidas sötét szemébe nézett. A férfi keze felfelé vándorolt a hátán. Volt valami birtokló az érintésében, ami még jobban felizgatta a lányt.

– Én sem.

– Theos, tényleg nem ezért jöttem ide – tette hozzá a férfi.

Aztán ügyesen utat tört maguknak a vendégek tömegén keresztül a szálloda előcsarnokába vezető üvegajtóig.

Hülyeséget csinálsz, és meg fogod bánni! – figyelmeztette Hannah-t egy hang a fejében.

Ahogy a lifthez közeledtek, a londiner tiszteletteljesen fejet hajtott előttük.

– Jó estét, uram, asszonyom! – Kesztyűs kezével megnyomta a gombot, miközben Hannah csendben várt a férfi mellett, akivel csak most ismerkedett meg. Néhány másodperccel később a liftajtó kinyílt, és Leonidas előreengedte.

– Már nincs eljegyezve? – érdeklődött Leonidas. A lift közben elindult felfelé.

– Nem, már nem vagyok. Otthagytam a vőlegényemet, és ezzel együtt minden rokonomat, barátomat is, akik Ausztráliában laknak.

– Dühös még rá?

– Nem. – Megrázta a dolog, de ha volt is benne düh, az elsősorban saját magára irányult. Mert elég ostoba volt ahhoz, hogy higgyen Angusnek.

Annyira ragaszkodott a tökéletes jövő ideáljához, hogy figyelmen kívül hagyta a jelent, és nem kérdezte meg magától, hogy a vőlegénye boldoggá teszi-e.

A liftajtó csendben kinyílt. Hannah szeme előtt egy hatalmas nappali vált láthatóvá. Pár pillanatba telt, mire rájött, hogy ez a fényűző hely bizonyára a tetőtéri lakosztály.

– Hűha! – szaladt ki a száján.

A szoba hangulatát a halvány krémszínű skandináv fenyőbútorok határozták meg, az egyedüli erőteljes színfoltot egy Picasso-festmény jelentette. Üveg tolóajtó vezetett egy erkélyre, ahonnan pazar kilátás nyílt Athénra. Az ókori eredetű város fényei melegen ragyogtak.

– Gyönyörű – motyogta Hannah.

Leonidas kiment a konyhába, és kivett egy üveg pezsgőt a hűtőből. Rutinosan kinyitotta, és félig megtöltött két kristálypoharat.

– Mi szél hozta Vrachiára, Hannah?

– A változás iránti vágy. És magát?

A férfi alig észrevehetően összeszorította a száját, és sötét szemébe furcsa kifejezés költözött.

– Minden évben eljövök ide.

– Miért?

A férfi átnyújtotta az egyik pezsgőspoharat Hannah-nak.

– Megszokásból.

A lány az ajkába harapott. Amikor a férfi a szájára emelte a tekintetét, a vágya még sürgetőbbé vált. Tiszta őrület!

Odakint élénkvörös fénycsóvák világították meg az eget – de a két ember a penthouse-ban nem figyelt a tűzijátékra.

– Boldog új évet! – mondta Hannah halkan, és képtelen volt elszakítani a tekintetét Leonidasról.

Boldog új évet?

Leonidas a nőre meredt, akit a lakosztályába hozott.

Mi a fene ütött belé? Négy éve minden szilveszterkor elzarándokolt ide, hogy életben tartsa Amy emlékét.

Négy éven át ellenállt minden kívánatos nőnek, és figyelmen kívül hagyta a testi vágyait. Csak az volt számára fontos, amivel Amynek tartozik.

Megesküdött, hogy élete hátralévő részét egyedül tölti. Örökké Amy férje marad.

De miközben a csillagos égbolton petárdák robbantak, valami megváltozott benne. Mintha valami ősi, láthatatlan erő hajtotta volna. Emlékeztette rá, hogy a bánat és a vágy együtt is létezhet. Lefeküdhet egy nővel anélkül, hogy megcsalná Amyt.

Szerette őt, még akkor is, ha a házasságukban egyikük sem volt különösebben boldog. Amy a felesége volt, és ő megígérte neki, hogy egész életében szeretni fogja.

De vakmerő volt. Azt hitte, hátat fordíthat Dion Stathakisnak, az apjának, és élheti az életét anélkül, hogy az ő bűnei kihatnának rá, és tönkretennék a családját.

A vakmerőségéért és elbizakodottságáért máig büntetést érdemel.

Mégis, volt valami Hannah-ban, ami megingatta az elhatározását. Nem hitt az angyalokban, a tündérmesékben és a mítoszokban, most azonban szinte úgy tűnt neki, mintha a lányt az ég küldte volna hozzá. Majd holnap újra gyűlölni fogja magát…

Ezen az éjszakán azonban megengedi magának a felejtés luxusát.

Elvette Hannah-tól a pezsgőspoharat, és a sajátjával együtt az asztalra tette. Tudta, hogy nincs visszaút. Ami az elkövetkező órákban történni fog, azt már nem tudja megakadályozni.

– Boldog új évet! – válaszolta, és lehajolt. Úgy látszik, meglepte a lányt, mert Hannah kinyitotta az ajkát.

Érezte, ahogy a lány teste nyomban reagál a csókjára…

Csak ezen az éjszakán enged ennek a különleges vonzerőnek. Utána minden visszatér a megszokott kerékvágásba.

2. FEJEZET

Hannah talán arra számított, hogy Leonidas gyengéden csókolja majd, ez azonban szenvedélyes csók volt.

A lány felnyögött, ajka a férfi ajkára tapadt, miközben a vágy fellángolt a testében, és átvette fölötte az irányítást.

Belekapaszkodott a férfi ingébe, mire Leonidas még hevesebben csókolta, és szorosan magához húzta.

Ez a csók mindkettejüket elvarázsolta – és Hannah teljesen átadta magát a varázslatnak.

– Csak ez az egy éjszaka – motyogta anélkül, hogy levette volna a száját a férfiéról.

A következő másodpercben Leonidas mindkét karját szorosan a dereka köré fonta, felemelte Hannah-t, leült vele a kanapéra, és az ölébe húzta. Türelmetlenül feljebb húzta a lány ruháját, aki felnyögött, miközben a férfi ujjai a pamutbugyija körül matattak.

Nem akart többé szűz lenni. Ugyanakkor minden porcikája tiltakozott a kapcsolatok ellen. Soha többé nem bízott volna meg egyetlen férfiban sem, és soha többé nem akart szerelmes lenni. De a szex balzsam lesz a lelkére.

Közben Leonidas mohón levetkőztette, és félredobta a ruháit. Most már csak a vékony pamutbugyi volt rajta, és cseppet sem érdekelte, hogy ez a férfi, akivel alig egy órája találkozott, szinte meztelenül látja. Épp ellenkezőleg: felszabadítónak találta, és átadta magát a szenvedélynek.

Leonidas a nyelvével óvatosan körbenyalogatta a mellbimbóját, mire Hannah izgatottan megremegett, és lábát a férfi derekára kulcsolta. Leonidas mormogott valamit görögül, egyik kezét a lány lába közé csúsztatta, a másikkal a nadrágja cipzárját babrálta. Aztán sietve levette az öltönynadrágját, hogy a lány érezze, mennyire felizgult. Aztán becsúsztatta az ujjait a bugyija alá, és ujjai óvatos felfedezőútra indultak. A lány izgatottan a nevét kiáltotta.

Leonidas szünetet tartott, de csak nagyon rövid ideig. Aztán a lány legérzékenyebb pontjára tapintott, és becézni kezdte. Amikor Hannah felnyögött a gyönyörtől, visszahúzta az ujját, és gyönyörködve nézett rá.

– Olyan nedves vagy!

A lány teste remegett. A vágy áramütésként áradt szét benne, és azzal fenyegetett, hogy felemészti.

Nem volt tapasztalata a szex terén, de az ösztönei tökéletesen működtek, és szinte az őrületbe kergették. Újra felnyögött, remegve felemelkedett a férfi öléből, és kétségbeesetten meg akarta tapasztalni mindazt, amit ez az éjszaka nyújthat neki. Úgy érezte, mintha elveszítené az eszét.

A férfi mindkét karjával átkarolta, és magához húzta.

– Miféle angyal vagy tündér vagy te, hogy idejössz, és ezt teszed velem?

A következő pillanatban felemelte a lányt, lábát a derekára kulcsolta, és bevitte az Athénra néző hatalmas hálószobába. Nem kapcsolta fel a villanyt, csak a szilveszteri tűzijáték élénk színei világították meg a szobát.

Hannah olyan hevesen rántotta meg a férfi ingét, hogy az egyik gomb leszakadt, és átrepült a szobán. Bocsánatkérően Leonidasra nézett.

– Semmi baj – mondta a férfi a fejét rázva, és gyorsan levette az ingét.

Hannah pulzusa gyorsabban vert, amikor megpillantotta a férfi széles vállát, izmos felsőtestét. Nem tudta, hogyan uralkodjon a túláradó vágyon.

– Hűha! – csúszott ki a száján. Azon kapta magát, hogy mindkét kezét felemeli, és végigsimít a férfi feszes hasizmain. – Biztos sokat edzel.

Most bátran kissé lejjebb tolta a bokszeralsót, Leonidas szemébe nézett, és levette róla a maradék ruhát.

Tapasztalatlansága ellenére Hannah nem volt sem ijedt, sem ideges. Nem érzett mást, csak vágyat, és ez a vágy futótűzként terjedt szét a testében, amit nem tudott megfékezni.

– Akarlak! – mondta elfúló hangon. Annyi őszinteség volt ebben a rövid szóban, hogy áhítattal töltötte el Leonidast.

Viszonozta a csókot, és még jobban magához szorította a lányt. A vágy még inkább fellángolt bennük, immár képtelenek voltak uralkodni magukon.

– Lassan akarom csinálni – nyögte mindkét kezét a lány hosszú hajába temetve. Tett egy lépést előre, így Hannah-nak hátra kellett lépnie az ágyhoz. Leereszkedett a matracra, és magával húzta a férfit.

– Ne lassíts!

Leonidas a könyökére támaszkodott, hogy a lány szemébe nézhessen. Hannah olyan érzelmeket olvasott ki a férfi tekintetéből, amelyeket nem tudott hova tenni. Még soha nem tapasztalt ilyen vágyat, és alig várta, hogy engedjen a férfinak.

– Kérlek! – suttogta, ajkát a férfi ajkára tapasztva. – Szeretkezz velem!

Rakéták robbantak körülöttük, fényesen, csillogóan. Leonidas széttárta Hannah lábát, és ő megérezte a pénisze csúcsát az öle kellős közepén, és visszafojtotta a lélegzetét.

Vallja be neki, hogy még soha nem csinált ilyet?

De nem volt idő a töprengésre. A férfi beléhatolt, mire ő felnyögött, de ekkor Leonidas megdermedt.

– Theos, Hannah, te… szűz voltál?

– Ne hagyd abba! – A lány megrázta a fejét, de Leonidas máris visszahúzódott. Halkan káromkodva az éjjeliszekrényhez nyúlt, és egy lapos csomagot húzott ki a fiókból.

– Nem feledkezhetünk el a védekezésről – mondta rekedt hangon.

A lány figyelte, ahogy felhúzza az óvszert. Amikor újra érezte a férfi testét, valósággal megszédült a várakozástól.

– El kellett volna mondanod. – Leonidas nem szemrehányóan, inkább gyengéden mondta ezt. Mintha meg akart volna győződni róla, hogy ő jól van-e.

– Nem tudtam, hogyan hozzam szóba.

– Talán így: Figyelj, én még szűz vagyok.

Hannah-nak nevetnie kellett.

– Oké: Szűz voltam.

– Biztos, hogy akarod?

A lány bólintott, és a férfi arcára tette a kezét.

– Kérlek!

– Komolyan gondolom, amit mondtam, Hannah. Egyetlen éjszaka, semmi több.

– Tudom. – Hannah bólintott. Az utolsó dolog, amire vágyott, hogy bonyodalmakat kelljen átélnie.

Leonidas ezúttal gyengéden, lassan hatolt belé, időt adott neki, hogy hozzászokjon az érzéshez. Közben szájon csókolta, és a keze végigsimított Hannah testén, hogy felfedezze a teste minden négyzetcentiméterét. Később ott időzött hosszabban, ahol a lány a leghevesebben reagált a simogatására.

A vágy egyre csak gyűlt Hannah-ban, és kielégülést követelt. Körmét a férfi hátába vájta, és halkan felnyögött, mintha a feszültségtől bármelyik pillanatban felrobbanhatna. Ahogy odakint a szilveszteri tűzijáték elérte a csúcspontját, az övé is elérkezett. Ösztönösen előrenyomta a csípőjét, néma felhívást intézve Leonidashoz. A férfi mindkét kezével szorosan tartotta, hogy teljesen átadhassa magát az orgazmus leírhatatlan gyönyörének.

Az élvezet olyan intenzív volt, hogy elállt tőle a lélegzete, és megfosztotta minden önuralmától. Fények robbantak a szeme előtt, és fémes ízt érzett a szájában. Nem tudta, mennyi idő telt el, miközben megrészegülve feküdt attól, amit az imént átélt.

Pedig még közel sem volt vége. A férfi a tenyerére támaszkodott, és figyelte, ahogy Hannah arckifejezése megváltozik. Ismét mozogni kezdett benne. Olyan kellemes érzéseket keltett a testében, amelyeket a lány még soha nem érzett.

Angus soha nem nézett rá úgy, mintha meghalna, ha ő nem csókolhatná meg. Vagy mintha a kettejük közötti vonzalom az őrületbe kergetné.

Leonidas viszont pontosan ezt tette.

Kár, hogy csak egyetlen éjszakáról van szó… Egyetlen röpke, múló, rövid éjszakáról…

Leonidas az ágy szélén ült, fejét a kezébe hajtotta, és a padlót bámulta. Hajnalodott. Hallotta Hannah szabályos lélegzetvételét. A lány ártatlan volt…

Halkan káromkodott, felállt, és felvette a bokszeralsóját. Mi a fene ütött belé? Négy év önmegtartóztatás után hirtelen minden megváltozott, mert belebotlott ebbe a gyönyörű, vörös hajú nőbe?

Persze ki volt éhezve, ami érthető, gondolta, elvégre sokáig megtagadta magától a testi örömöket. De theos, egy szűzzel?

Egyéjszakás kalandot akart, komplikációk nélkül. Hogy emlékeztesse magát: még mindig hús-vér ember. Ehelyett egy fiatal nő ártatlanságát vette el.

Hitetlenkedve nézett az alvó Hannára. Mindig is ő lesz az első férfi az életében. Nem számít, kivel szexel a jövőben.

Hál’ istennek, nem felejtett el védekezni. Nem tudott volna elképzelni rosszabbat, mintha egy egyéjszakás kalandnak váratlan következményei lennének.

Közben újra felébredt benne a vágy. Tapasztalatlansága ellenére Hannah tökéletesen alkalmazkodott hozzá, és minden egyes érintésére szenvedélyesen reagált.

Leonidas halkan felnyögött, mire a lány kissé megmozdult. A lepedő lejjebb csúszott, felfedve feszes mellét.

Egyetlen éjszaka volt, és most felvirradt. El kell mennie, és elfelejtenie, ami történt. Csak remélni tudta, hogy a lány is ezt teszi.

Hannah lassan ébredezett. Csodásan érezte magát.

Az oldalára fordult. A szemközti falon egy Di Cavalcanti nevű festőművész remekműve függött. A reggeli fény aranyban fürdette a színeket, amit ennek az álomszép szigetnek a sziklái is visszatükröztek.

De Hannah most sem festményeket, sem sziklákat nem akart látni. Megfordult, és Leonidast kereste.

Ám a férfi eltűnt.

Amikor kinyújtotta a kezét az ágy üres része felé, érezte, hogy a lepedő hűvös.

A gyomra hangosan korgott. Felült, és ásított egyet. Mikor aludtak el az éjjel? Nem tudta.

Mosolyogva felkelt, magára tekerte a takarót, mint egy tógát, és végigsétált a tetőtéri lakosztályon.

– Leonidas! – Az erkély üvegajtaja nyitva állt. Hannah kilépett rajta. A kilátás varázslatos volt.

A szexi görögnek azonban nyomát sem látta. Sarkon fordult, és visszament a nappaliba. Ekkor pillantotta meg az üzenetet.

A papírlap nem holmi közönséges szállodai jegyzettömbből származott. A szálloda emblémája a tetején díszelgett ugyan, de alul a Leonidas Stathakis név szerepelt rajta dombornyomással.

A lány szíve gyorsabban vert. Keveset tudott a Stathakis testvérekről, nem ismerte a köreikből származó embereket, de kétségtelenül hallott róluk ezt-azt. A világ leggazdagabb emberei közé tartoztak. És aztán volt még valami, ami eszébe jutott… Bűnügy? Maffia? Gyilkosság? Vajon a Stathakis fivérek is benne voltak?

Nyelt egyet, ujjbegyével végigsimított a dombornyomott néven, majd lehunyta a szemét, és Leonidast látta maga előtt. Úgy tűnt neki, mintha egymás lelkébe látnának.

Újra kinyitotta a szemét, és olvasni kezdte az üzenetet. Tulajdonképpen olyasmire számított, hogy Leonidas reggelizni ment, vagy épp edzőteremben van – ilyen izmok ugyanis nem keletkeznek maguktól.

Amire nem számított, az az írás hivatalos stílusa és véglegessége volt.

Hannah!

Ennek nem lett volna szabad megtörténnie. Kérlek, felejtsd el.

Maradj a tetőtéri lakásban, ameddig csak akarsz.

Leonidas

A lány legalább tucatszor elolvasta az üzenetet. Amikor bekapcsolta a kávéfőzőt, megremegtek az ujjai. Felháborodás és düh – nem tudta, melyik az erősebb benne.

Ennek nem lett volna szabad megtörténnie.

Nem felelt meg talán a férfi elvárásainak? Alkalmatlannak bizonyult egy egyéjszakás kalandra?

Lehet, hogy a vágy, amit ő érzett, egyoldalú volt?

Csalódást okoztam neki?

A szíve azonban mást súgott.

Szinte egész életében Vrachiára akart utazni, és most alig várta, hogy elutazzon a szigetről.

3. FEJEZET

Egy héttel a sziget elhagyása után Leonidas hideg verejtékben fürödve ébredt. Zavartan nézett körül, miközben a szíve a bordái közt dörömbölt.

Hannah.

Arról a nőről álmodott, akivel Vrachián találkozott. Arról, hogy szeretkezik vele.

A teste azonnal reagált. Nyögve lehunyta a szemét, és kényszerítette magát, hogy lassan lélegezzen, és hogy Amyre gondoljon.

Hányingere támadt. Soha nem fogja elfelejteni a feleségét. De abban a néhány órában, amit Hannah-val töltött, amikor a magáévá tette… hosszú évek óta először szabadult meg az átoktól, a bűntudattól, a lelkifurdalástól.

Rövid időre leküzdötte a bánatát.

Káromkodott, mert a szívverése nem lassult le. Felkelt, és bement a hongkongi tetőtéri lakosztálya konyhájába. Bekapcsolta a kávéfőzőt, és baljós előérzettel figyelte, ahogy a sötét folyadék a csészébe csurog.

– Akarod, hogy én beszéljek vele? – Leonidas igyekezett fenntartani a tárgyilagos hangnemet. A Vrachiáról való távozása óta eltelt egy hónap alatt egyre feszültebbé vált, és úgy tűnt, ezen semmi sem tud változtatni.

Nyilván a bűntudat miatt. Mert megszegte az Amynek és önmagának tett ígéretét, miszerint a felesége halála után soha többé nem lesz intim viszonya egy nővel sem.

A limuzin végigsiklott Róma kivilágított utcáin.

– Igen, na persze – válaszolta szarkasztikusan az öccse, Thanos. – Kosta Carinedes vet rád egy pillantást, és rögtön apát látja benned. Már bocsánat…

Leonidas grimaszolt egyet. Tudta, hogy a külseje nagyon hasonlít az apjáéra.

– Hogyan akarod rávenni, hogy eladja?

– El fogja adni. – Thanos néhány csinos nőt figyelt, akik szűk rövidnadrágban és pólóban álldogáltak egy sarkon. – Csak nem nekünk.

– Dion miatt?

– A vezetéknevünk miatt. És mert, idézem: egy szexmániás agglegény vagyok.

Rossz hangulata ellenére Leonidas elnevette magát.

– Ezzel fején találta a szöget.

Thanos elvigyorodott.

– Hé, szerintem nem baj, ha valaki szexmániás. Nem élhet mindenki olyan szent életet, mint te.

Leonidas elhúzta a száját. Sokkal inkább volt bűnös, mint szent, de nem állt szándékában elmesélni Thanosnak a botlását.

– Ajánlj neki több pénzt – javasolta.

– Ez nem a pénzről szól. Az ő vállalkozása a nagyszülei öröksége. Ők alapították. Kosta nem fogja eladni olyasvalakinek, aki folyton a pletykalapok címoldalán szerepel.

Leonidas megvonta a vállát.

– Akkor ne akard megvenni a cégét.

– Ugye csak viccelsz? Van fogalmad, mennyit jelent nekem ez az üzlet? És tudod, ki a másik érdeklődő?

– Igen. Luca Monato. Tudom, hogy utáljátok egymást, de ez csak egy cég. Hagyd, hogy most nyerjen, aztán vedd meg a rivális céget, és tedd tönkre. Az sokkal kielégítőbb bosszú lenne.

– Talán ez fog történni, de most még túl korai lenne.

– Mi mást tehetnél? Utálom ismételni magam, de Kostának igaza van: nagy nőcsábász vagy.

Thanos nevetett.

– Büszke vagyok rá. Példát vehetnél rólam! Ismerek néhány nőt, aki tetszene neked. Miért nem hívod fel valamelyiküket? Vacsorázz vele, aztán vidd fel a lakásodba…

Leonidas kinézett az ablakon az esti Rómára. Hannah-ra gondolt. Azonnal megfeszültek az izmai.

– Nem.

– Nem élheted le szerzetesként a hátralévő életedet – erősködött az öccse.

Csak kevesen mertek nyíltan beszélni Leonidasszal. Thanos volt az egyikük. Együtt szenvedték el a Dion okozta anyagi csődöt, a család jó hírnevének elvesztését. Egymást segítve felépítettek egy új, még nagyobb birodalmat.

Féltestvérek voltak, de úgy nőttek fel, mint az édestestvérek, mióta Thanos anyja Dion küszöbén hagyta az akkor nyolcéves fiát. Leonidas csak három hónappal volt idősebb az öccsénél. A két fivér azóta is vakon megbízott egymásban.

– Te mit tennél a helyemben? – kérdezte Leonidas.

– Nem tudom. Hiányzik neked Amy, és ezt megértem. Ami vele és Braxszel történt… Legszívesebben megfojtanám Diont, amiért ezt tette veled, de az nem segít, ha állandóan magadat hibáztatod. Gondolod, hogy Amy ezt akarná?

A bátyja elkínzottan lehunyta a szemét.

– Ne beszélj nekem Amy kívánságairól.

– Szeretett téged. Azt szeretné, ha úgy élnéd az életed, mint régen. Boldogan, elégedetten.

– Gondolod, hogy ezt érdemlem?

– Amy apánk bűnei miatt halt meg. Nem a tieid miatt.

– De ha nem találkozott volna velem…

– Négy év telt el – felelte Thanos halkan. – Mindkettőjüket meggyászoltad. Most már itt az ideje előre nézni.

Leonidas megrázta a fejét. A Vrachián töltött pár nap egyvalamire megtanította: ez az idő soha nem fog eljönni. A házasságuk alatt sok tekintetben csalódást okozott Amynek. Ezt a hibát soha többé nem fogja elkövetni, egy nővel sem.

– Egy tonhalas szendvicset kérek – mondta Hannah a pult mögött álló eladónak.

Az étvágygerjesztően díszített étel azonban egyszerre csak furcsa undort váltott ki belőle. Már négy hónapja dolgozott egy londoni ügyvéd irodájában titkárnőként, és szinte mindennap ebben a boltban vásárolta az ebédjét.

Kifizette a kávéját meg a szendvicsét, vett egy csirkés szendvicset a főnökének is, és visszasietett az irodába. A lift előtt kellett egy kicsit várakoznia. Közben elnyomott egy ásítást, és belekortyolt a kávéjába. Alighogy lenyelte, máris felfordult tőle a gyomra.

– Na, remek! – sóhajtotta, és a poharat a szemetesbe dobta. Talán savanyú a tej…

Ahogy leült az íróasztalához és kicsomagolta a szendvicsét, megint rosszul lett. Várt egy pillanatot, óvatosan beleharapott – aztán még éppen időben ért ki a vécére.

Fertőzés? Ételmérgezés?

A vécécsésze fölé hajolva ezen tűnődött. Hirtelen átvillant valami az agyán. Több hónap telt el, mióta nem jött meg a menstruációja…

Amikor felállt, a bőre nyirkos volt. Döbbenten bámult maga elé.

Nem, az ki van zárva! Nem lehet terhes. Végigsimított lapos hasán. A hétvégén a farmerját a szokásosnál is feszesebbnek érezte, de a mozgásszegény életmódjára fogta a dolgot.

Mi van, ha azért hízott meg, mert Leonidas Stathakis gyermekét várja?

Zihálva kinyitotta a fülke ajtaját, és megállt a mosdó előtt. Hideg víz folyt le az ujjain, miközben a tükörképét bámulta.

Biztosan csak véletlen egybeesés. Gyomorrontása van, és azért hízott meg egy kicsit, mert napi tíz-tizenkét órát ül az íróasztalnál. Ezért érzi magát mostanában olyan kimerültnek is.

Miután jóval később elhagyta az irodát, még mindig pocsékul érezte magát. Bement az Earl’s Court-i lakása közelében lévő gyógyszertárba, és vett egy terhességi tesztet – persze puszta elővigyázatosságból.

Otthon bezárkózott a fürdőszobába, átolvasta a tájékoztatót, és szóról szóra követte az utasításokat. Aztán beállította a mobiltelefonján az időmérőt, hogy tudja, mikor jár le a két perc.

De nem kellett addig várnia. Alig húsz másodperc múlva egy második csík is megjelent a teszten.

A rózsaszínű vonal bizonyította, hogy terhes. Gyermeket vár Leonidastól.

– Te jó ég! – Hannah lerogyott a vécétetőre, kezét a hasára tette, és lehunyta a szemét. A daliás görög képe jelent meg előtte. Akárcsak az álmaiban, most is meztelen volt. Erős teste, gyönyörű arca egészen közel volt hozzá…

Ennek nem lett volna szabad megtörténnie.

Bár Hannah ezer darabra tépte a levelet, és otthagyta a tetőtéri lakásban, a mondat beleégett az agyába.

Nos, függetlenül attól, hogy a férfi megalázta, újra találkoznia kell vele. Nincs más választása. Szembe kell néznie vele, és tájékoztatnia kell a történtekről.

És meg is fogja tenni – ha majd készen áll rá.

Hannah a kezében lévő cetlire pillantott, és összevont szemöldökkel nézett körül a kikötőben.

Itt zajlott a Capri Regatta. Csak úgy nyüzsögtek körülötte az emberek. Szuperjachtok sorakoztak a kikötőben, mint a hattyúk, kecsesen és pompásan.

Internetes kutatásainak köszönhetően a lány tudta, hogy a Stathakis Corp. egyik hajója részt vesz ezen az eseményen. Azt is tudta, hogy Leonidas és a testvére minden évben eljöttek ide a saját luxusjachtjukon. A fényképek az újságokban a napbarnított Leonidast mutatták, amint a fedélzeten heverészik.

Hannah nem akarta látni a férfit. Így legalábbis nem.

Gyorsan meg kell tennie, amit eltervezett. Mintha egy tapaszt tépne le a sajgó sebről. Elmondja neki, hogy terhes, ami most már eléggé nyilvánvaló volt, hiszen öt hónap telt el azóta, hogy együtt töltötték azt az éjszakát.

Nagy volt a kísértés, hogy csak telefonon értesítse, de az gyávaság lett volna, és ő nem volt gyáva. Leonidasszal gyereket várnak. Nem hagyhatják figyelmen kívül az együtt töltött éjszaka következményeit.

Hannah már megbánta azt az éjszakát. Azt kívánta, bárcsak soha ne történt volna meg. Leonidas tiszteletlenül bánt vele: az éjszaka közepén kiosont, és csak egy üzenetet hagyott! Úgy tűnt el, hogy még csak el sem búcsúzott tőle.

A Stathakis-jacht volt a legnagyobb a kikötőben. Hannah hagyta, hogy a tekintete végigvándoroljon a fedélzeten lévő, lengén öltözött vendégeken. Hangos zene szólt, pincérek jártak körbe, pezsgőspoharakkal a tálcájukon.

Hannah megtörölte a homlokát. A nap még most, kora este is forrón sütött. Ráadásul már reggel óta gyalogolt. Izzadt és fáradt volt. A terhesség első trimeszterére jellemző kimerültség a másodikban sem enyhült.

Biztonsági őrök álltak a fedélzetre vezető lépcső előtt. Egyikük olaszul szólt hozzá. A lány értetlenkedő tekintetének láttán a férfi angolul próbálkozott:

– Segíthetek, kisasszony?

– Beszélnem kell Leonidas Stathakisszal. Fontos.

– Ez egy privát parti.

– Biztos vagyok benne, hogy látni akar majd, ha megmondja neki a nevemet.

– És mi a neve? – kérdezte a férfi szkeptikusan.

– Hannah. Hannah May.

A biztonsági őr beleszólt az adóvevőjébe, majd ismét leeresztette.

– Felmehet. A fedélzeten forduljon balra.

– Köszönöm.

A lány lámpalázasan lépett rá a lépcsőre. Talán sarkon kellene fordulnia, és vissza kellene térnie Londonba, esetleg egyenesen Ausztráliába. Majd felhívja Leonidast… vagy egyáltalán nem is értesíti.