Abby Green

Nem vagyok a játékszered

Lindsay Armstrong

Karolj át, kedves!

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy -visszakereső rendszert; kivételt képez a kritikus, aki kritikájában rövid szakaszokat idézhet belőle. Ez a kiadvány a Harlequin Books S.A.-val létrejött megállapodás nyomán jelenik meg. Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

§ All rights reserved. Without limiting the generality of the foregoing reservation of rights, no part of this publication may be modified, reproduced, transmitted or communicated in any form or by any means, electronic or mechanical, including photocopy, recording or any information storage and retrieval system, without the written permission of the publisher, except for a reviewer, who may quote brief passages in a review. This edition is published by arrangement with Harlequin Books S.A. This is a work of fiction. Names, characters, places and incidents are either the product of the author’s imagination or are used fictitiously, and any resemblance to actual persons, living or dead, businesses, companies, events or locales is entirely coincidental and not intended by the author.

© Abby Green, 2019 – Vinton Kiadó Kft., 2022

A Júlia 749. eredeti címe: Confessions of a Pregnant Cinderella

(Harlequin, Mills & Boon Modern Romance)

Magyarra fordította: Scheer Katalin

© Lindsay Armstrong, 2008 – Vinton Kiadó Kft., 2022

A Júlia 750. eredeti címe: The Cattle Baron’s Virgin Wife

(Harlequin, Mills & Boon Modern Romance)

Második, átdolgozott kiadás. (Első megjelenés: 2010)

Magyarra fordította: Csősz Róbert

Nyomtatásban megjelent: a JÚLIA 749. számában, 2022

Átdolgozott kiadás

ISBN 978-963-540-471-1

- Kép: Shutterstock

A HARLEQUIN ® és ™ a Harlequin Enterprises Limited vagy a konszern leányvállalatai tulajdonában álló védjegy, amelyet mások licencia alapján használnak.

Magyarországon kiadja a Vinton Kiadó Kft., 2022

- A kiadó és a szerkesztőség címe: 1118 Budapest, Szüret u. 15.

- Felelős kiadó: dr. Bayer József

- Főszerkesztő: Vaskó Beatrix

- Telefon: +36-1-781-4351; e-mail cím: info@vintonkiado.hu

Kiadónk újdonságairól, a megrendelési lehetőségekről honlapunkon is tájékozódhat:

www.vintonkiado.hu

Az e-book formátumot előállította:

www.bookandwalk.hu

Abby Green

Nem vagyok a játékszered

1. FEJEZET

Lazaro Sanchez élvezettel hordozta végig tekintetét a város legelegánsabb szállodájának ünnepi díszben pompázó báltermén. Mindez az övé! Végtelenül büszke volt arra, amit elért. Egész életét erre a pillanatra tette fel. Azért küzdött, hogy kiállhasson a madridi elit elé, és végre úgy érezhesse, hogy közéjük tartozik.

Alig néhány évvel ezelőtt mindez még elképzelhetetlennek tűnt. Ma esti vendégei közül egy sem állt volna szóba vele akkoriban, amikor magányos, elhagyatott kamaszként tengődött a madridi utcákon. Piros lámpáknál várakozó autók szélvédőjét mosta le némi aprópénz reményében, vagy múzeumokba bejutni kívánó turistáknak mutatta meg, hogyan kerülhetik el a sorban állást. De ha nem jött össze annyi pénz, hogy ennivalót vegyen magának, kukákból kihalászott maradékokkal csillapította az éhségét.

Még mindig elöntötte a düh és a keserűség, ha a gyerekkorára gondolt. Végtelenül igazságtalan volt vele az élet. Az utolsó nevelőszüleitől akkor szökött meg, amikor a nevelőapja belökte a hálószobába, és nekiállt levenni a nadrágját. Lazaro kiugrott az első emeleti lakás ablakán, és vissza se nézett. Tizenhárom éves volt, és attól fogva egyedül gondoskodott magáról.

A legszörnyűbb az egészben, hogy nem azért került bántalmazó nevelőszülők karmai közé, mert meghaltak a szülei, vagy mert valamilyen okból alkalmatlanok voltak a felnevelésére. Az ő szülei éltek és virultak, szabad akaratukból mondtak le róla. Mi több, az apja, aki sosem ismerte el őt törvényes fiaként, itt lesz ma este, ebben a bálteremben.

Ami az anyját illeti, őt alig néhányszor látta életében, akkor is csak távolról.

Lazaro egy titkos affér gyümölcseként jött a világra. A szülei Spanyolország két legrégebbi és legtekintélyesebb családjából származtak. Úgy tűnik, a jó hírük megőrzése fontosabb volt számukra a gyerekük sorsánál.

Csak a véletlenek sorozatának köszönhette, hogy megtudta az igazságot a származásáról. Egyszer egy figyelmetlen szociális gondozó magára hagyta az irodában, miközben a fiú aktája ott hevert az asztalon. De amikor megpróbált utánanézni, kik a szülei, kiderült, hogy az iratokban szereplő nevek hamisak.

Tizenkét évesen új nevelőszülőkhöz került. Két szociális gondozó szállította át az új családjához, akik útközben – amikor azt hitték, hogy Lazaro elaludt – arról beszélgettek, hogy a pletykák szerint a fiú prominens szülők sarja.

A tizenkét éves, hányatott sorsú fiú is hallotta már a Torres és a Salvador nevet. Spanyolország leggazdagabb, legbefolyásosabb dinasztiáiról volt szó, amelyek a kora középkorig vissza tudták vezetni a családfájukat.

Amint lehetősége volt rá, igyekezett további információkhoz jutni. Bár a gondozók csak pletykákról beszéltek, Lazarónak minden kétsége elszállt, amikor talált egy fényképet az apjáról, amelyen ugyanannyi idős volt, mint ő. Mint két tojás. Lazaro csak annyiban különbözött az apjától, hogy az anyja feltűnően szép zöld szemét örökölte.

Elkezdte megfigyelni a két család palotaszerű lakhelyét Madrid legelegánsabb külvárosában. Látta ki-be járkálni a szüleit, a féltestvéreit, a hozzájuk érkező vendégeket. Különösen az apja egyik fia, Gabriel Torres keltette fel az érdeklődését, talán azért, mert nagyjából egyidős volt vele.

Egyszer látta a Torres családot egy belvárosi étteremben, amint Gabriel születésnapját ünnepelték.

Odakint várakozott rájuk, és amikor nagy sokára kijöttek az étteremből – a nők méregdrága ruhákban, felékszerezve, a férfiak méretre szabott öltönyben –, odaugrott az apja elé.

– A fiad vagyok! – kiáltotta egész testében reszketve.

Az apja úgy magasodott fölé, mint egy óriás, Gabriel pedig, aki ott állt a jobbján, úgy meredt rá, mintha ufót látna.

Aztán a semmiből ott termett néhány erős ember, és mielőtt feleszmélhetett volna, máris egy közeli kis utca poros aszfaltján hevert. Az apja a hajánál fogva felrántotta a fejét, és az arcába köpött.

– Nem vagy a fiam! És ha még egyszer a családom közelébe merészkedsz, nagyon meg fogod bánni!

Ez volt az a pillanat, amikor Lazaróban felébredt a becsvágy, hogy egy napon ő is abba a pozícióba kerüljön, ahonnan az apja és a családja néz a világra és benne rá, a semmibe vett gyerekre. Elhatározta, hogy csak azért is felküzdi magát közéjük.

És most itt van, ugyanabban a teremben, mint az apja meg a féltestvére, Gabriel, akivel éppen harcban áll, mert mindketten szeretnék megszerezni Madrid egyik legrégebbi piaccsarnokát.

– Lazaro!

Halk, bársonyos hang szakította ki a gondolataiból. Felemelte a fejét, hogy ránézzen a nőre, aki miatt ma este ez a sok gazdag és befolyásos ember összegyűlt.

Leonora Flores de la Vega.

Feltűnően szép arc, hosszú, fekete haj, sötét szempár, nőies domborulatok – kétségtelenül ő az egyik legszebb nő egész Spanyolországban. És megfelelő háttérrel rendelkezik.

Igaz, a családja elszegényedett – ami azt illeti, ez az egyik oka a házasságkötésüknek –, de a nevük éppoly patinásan cseng, mint a Torreseké és a Salvadoroké. Ezt pedig pénzért nem lehet megvásárolni.

Lazaro ezért akarta feleségül venni a lányt. Ennek a házasságnak a révén közelebb kerülhet ahhoz a körhöz, amelybe a milliói ellenére sem sikerült bejutnia.

– Minden rendben? – kérdezte Leonora. – Rosszkedvűnek tűnsz.

A férfi mosolyt erőltetett az arcára, és odanyújtotta kezét a lánynak. Az ujjaik egymásba kulcsolódtak, de Lazaro nem érzett semmit. A felesége érintése a leghalványabb reakciót sem váltotta ki belőle. De hát végül is nem szerelemből házasodik, hanem olyan okból, ami sokkal megbízhatóbb az érzelmeknél vagy a szenvedélynél. El fogja érni, hogy azok, akik eddig semmibe vették, végre elismerjék, hogy közéjük tartozik.

– Nincs semmi baj, csak elgondolkodtam. – Észrevette, hogy a lány tekintete elsötétült, miközben végignézett a teremben gyülekező vendégseregen. – És te jól vagy?

Leonora mindig higgadtan viselkedett, furcsa volt idegesnek látni.

– Persze, minden rendben – mosolygott rá a lány.

– Örülök, hogy elfogadtad az ajánlatomat. Biztos vagyok benne, hogy a házasságunk jól működik majd, és boldogok leszünk együtt.

Leonora arcán egy pillanatra megfagyott a mosoly, de hamar összeszedte magát.

– Igen, remélem, így lesz.

Lazaro hirtelen rádöbbent, hogy nem is ismeri ezt a nőt. A neve miatt esett rá a választása, és alig néhány alkalommal találkoztak az eljegyzésük előtt. Kedvelte Leonorát, de ez volt minden, amit iránta érzett.

Nyílt titok volt, hogy a Flores de la Vega család anyagi gondokkal küzd. Mindkét fél jól jár tehát a házassággal. Leonora családja pénzhez jut, Lazaro pedig közelebb kerül ahhoz, amire mindig is vágyott. De van még egy előnye az esküvőnek. A férfi azt remélte, hogy ezzel végre leszámolhat a róla keringő pletykákkal, amelyek lelkiismeretlen szívtipróként állították be.

Elengedte a lány kezét, hogy közelebb húzza magához, és átölelje a derekát. Hiába. Ez az intim közelség sem mozdított meg benne semmit. Azzal nyugtatta magát, hogy a testi vonzalom nem is olyan fontos. Nem a szenvedély vagy a kéjvágy a legfőbb mozgatórugó az életben. Ő maga az élő bizonyíték arra, hogy a felsőbb körökhöz tartozó emberek nem érzelmi alapon, hanem racionális megfontolásból kötnek házasságot.

Hirtelen megszólalt a lelkiismerete, és egyúttal felvillant egy kép a lelki szemei előtt. Ahogy közeledett az esküvő napja, egyre gyakrabban kísértette ez az emlék.

Nevetséges! Semmi oka rá, hogy bűntudatot érezzen.

Biztos vagy benne? – szólalt meg egy hang az agya hátsó zugában. Akkor miért nem vagy képes kiűzni a fejedből azt a nőt?

„Azzal a nővel” három hónappal ezelőtt találkozott, még mielőtt megismerkedett volna Leonorával. Törékeny, vörös hajú, csupa szeplő lány volt, meglepően izgalmas domborulatokkal.

– Lazaro…

A férfi összerezzent. Döbbenetes, milyen élénken maga elé tudta képzelni a lányt. Az pedig még döbbenetesebb, hogy ez az emlékkép összehasonlíthatatlanul nagyobb hatással volt rá, mint az a hús-vér, gyönyörű nő, aki itt áll mellette.

– Túl erősen szorítasz. Fájdalmat okozol – nézett rá Leonora mosolyogva.

– Ó, bocsánat! Nem akartam – lazított az ölelésen Lazaro.

Mindössze egyetlen éjszakát töltött a szexi ismeretlennel. Egy idegen városban, ahol senki sem tudta, ki az a Lazaro Sanchez. Soha életében nem kívánt úgy senkit, mint azt a vörös tüneményt. A lánynak fogalma sem volt, kivel bújik ágyba, és ez rendkívül üdítően hatott Lazaróra.

Aztán kiderült, hogy a lány még szűz. Szűz! A szó hónapok óta visszhangzott a fejében, és még mindig meg tudta rendíteni. A tény, hogy ő volt az első az életében, még értékesebbé tette az amúgy is páratlan élményt. Az volt élete legerotikusabb éjszakája.

Arra eszmélt, hogy Leonora egy pohár pezsgőt nyújt feléje.

– A tanácsadóid azt mondják, ideje előrukkolnunk a nagy hírrel – mondta a lány. – Készen állsz?

Lazaro megpróbálta kiűzni fejéből az izgató emlékképeket, hogy a jövendőbeli feleségére koncentráljon, aki lehetővé teszi számára, hogy egyszer s mindenkorra annak a világnak a részévé váljon, amelyből születésétől kezdve száműzték.

– Igen – bólintott elszántan. – Jelentsük be az eljegyzésünket.

Skye O’Hara szörnyen érezte magát, és nem csak az idegessége miatt. Émelygett, és hideg veríték lepte el a testét, amióta csak betette a lábát a lélegzetelállítóan elegáns, kristálycsillárokkal díszített bálterembe. Soha életében nem látott még ennyi szép és gazdag embert egy rakáson. Csillogó estélyi ruhák, szmokingok, vagyont érő ékszerek, tökéletesen sminkelt, makulátlan bőrű nők, magabiztosan mosolygó, elegáns férfiak. Még a helyiségben szállongó illaton is érződött az exkluzivitás. Ezt az illatot nem üvegcsékben árulják. Ez a pénz szaga.

Skye fehér blúzt és fekete szoknyát viselt, megzabolázhatatlan vörös fürtjeit szoros kontyba fogta a tarkóján. Azt remélte, így feltűnés nélkül elvegyülhet a személyzet tagjai között. Soha nem tudna úgy kinézni, mint az itt jelen lévő vendégek. Úgy érezte, ő a legalacsonyabb nő az egész teremben, és az egyetlen vörös hajú. Ráadásul tele van szeplőkkel, amit ezek a csodaszép nők nyilván megengedhetetlennek tartanak. Ha netán meg is jelenne néhány folt a bőrükön, azonnal eltüntetnék, kerül, amibe kerül.

Lábujjhegyre állt, és körbekémlelt a zsúfolt teremben. Sehol sem látta a férfit.

Önkéntelenül a hasára szorította a tenyerét. Még néhány hét, és domborodni kezd, és a titka nyilvánvalóvá válik.

Aztán megpillantotta a férfit. A sok kisportolt, nagyra nőtt ember közül is kimagaslott. Sötétszőke haja kicsit hosszabb és kócosabb volt az illendőnél, markáns állát többnapos borosta fedte.

Egyetlen férfi sem volt rá ilyen hatással korábban. Ezért is adta oda magát neki az első – és egyúttal utolsó – éjszakájukon.

Lazaro fehér szmokingot és fehér csokornyakkendőt viselt fekete nadrággal. Kicsit máshogy mozgott, mint a többiek. Mintha nem tudná teljesen elrejteni a világ elől azt a másik, civilizálatlan, barbár énjét, amelyet valószínűleg egyedül Skye ismert az itt jelenlévők közül.

Az a felejthetetlen, hihetetlen, szenvedélyes és vad éjszaka! Élete legkülönösebb, legcsodálatosabb élménye.

Szigorú tekintetű, pincéregyenruhát viselő nő közeledett feléje. A lány már éppen kezdett pánikba esni, hogy lelepleződött, és mindjárt kihajítják, amikor a nő a kezébe nyomott egy pezsgőspohárral teli tálcát, és rámordult, hogy ne vesztegesse az idejét.

Skye megkönnyebbült. Ezek szerint működik a haditerve.

Nagy levegőt vett, és a tálcát maga előtt egyensúlyozva megindult a férfi felé. Lazaro Sanchez… A közös éjszakájuk után rákeresett az interneten. Derült égből villámcsapásként érte, hogy a férfi, akinek odaadta a szüzességét, dúsgazdag, befolyásos üzletember, ingatlanberuházó, akit mindenki ismer a saját hazájában.

Az is kiderült a számtalan bulvárhírből, hogy a férfi közismert szívtipró, igazi playboy. Ezt a tényt jó néhány fénykép is alátámasztotta, amelyeken Lazarót szebbnél szebb nők oldalán kapták lencsevégre. Skye-t sokkolta a felismerés. Hogy lehetett olyan naiv, hogy bedőlt a sármjának? A férfinak semmit sem jelentett az az éjszaka. Egy volt a sok felejthető kalandja közül. A lány úgy érezte magát, mintha kísérleti nyúlnak használták volna.

Most pedig… Lazaro mindjárt bejelenti az eljegyzését a világ egyik legszebb nőjével, aki ebben a pillanatban is ott áll mellette, szorosan hozzásimulva.

Tökéletesen illettek egymáshoz. Mindketten magasak, vékonyak, dekoratívak. Leonora pánt nélküli, piros ruhát viselt, amely gyönyörűen kiemelte tökéletes idomait. Fényes, sötét haját gondos kezek művészi kontyba rendezték a tarkóján. Csupa kifinomultság és elegancia.

Skye egy pillanatra megszédült. Letette a tálcát a legközelebbi asztalra, hogy összeszedje magát. Lehet, hogy mégsem kellett volna idejönnie.

De hát mi mást tehetett volna? Lazarót egyszerűen képtelenség elérni. Ha a pápát akarta volna felhívni, valószínűleg nagyobb sikerrel járt volna.

Mégis milyen jogon teszi tönkre ezt a magasztos pillanatot?

A gyerekét hordod a szíved alatt! – szólalt meg egy józan hang valahol az agya hátsó zugában. Tudnia kell róla!

Ebben a pillanatban csilingelés hallatszott a pódium felől. Lazaro egy kanállal finoman megkocogtatta a poharát, mire a tömeg elcsendesedett, és a hang forrása felé fordult.

Skye most már annyira rosszul volt, hogy attól tartott, mindjárt elájul. A pódiumon egymás mellett álló két gyönyörű emberre nézett, és azon gondolkodott, vajon együtt voltak-e már három hónappal ezelőtt is, amikor Lazaro és ő találkoztak.

Látta a mögöttük tornyosuló biztonsági embereket, és nagyjából sejtette, mi fog történni az elkövetkező percekben. Lazaro bejelenti az eljegyzést, a vendégek köréjük sereglenek, hogy gratuláljanak nekik, aztán a testőrök biztonságos helyre kísérik a védenceiket.

Ez az egyetlen esélye, hogy felhívja magára a férfi figyelmét! Nem engedi a lelkiismerete, hogy eltitkolja előle a terhességet. Lazarónak tudnia kell, hogy az együtt töltött éjszakájuknak életre szóló következménye lett.

A férfi megköszörülte a torkát, és végighordozta tekintetét az egybegyűlteken. Élvezte a rá irányuló figyelmet. Leginkább annak örült, hogy a tömegben ott áll az apja, aki a mai napig úgy tesz, mintha nem tudná, hogy Lazaro a házasságon kívül született fia. És ott volt Gabriel is, a féltestvére, aki ellenségesebbnek és mogorvábbnak tűnt, mint valaha.

– Szeretném megköszönni önöknek, hogy elfogadták a meghívásunkat erre a kis ünnepségre.

Mosolyogva Leonora felé fordult, de a lány a vendégekre szegezte a tekintetét, és úgy állt mellette, akár egy kőszobor. Lazaro finoman megszorította a kezét, mire a lány ránézett, és halványan elmosolyodott.

– Tudom, hogy a többség számára nem lesz meglepetés a bejelentésünk, mivel a szorgalmas bulvárújságírók már lelőtték a poént – mondta Lazaro, majd megvárta, míg elcsendesül a nevetés. – Mégis, nagy örömmel tudatom önökkel, hogy megkértem Leonora Flores de la Vega kezét, ő pedig elfogadta az ajánlatomat. Hamarosan kézbesítjük az esküvői meghívókat.

A férfi felemelte a pezsgőspoharát, hogy köszöntőt mondjon a menyasszonya tiszteletére, ám ekkor egy női hang hasított bele a várakozásteljes csendbe:

– Várj! Mondanom kell valamit.

Beletelt néhány másodpercbe, mire Lazaro felfogta, mi történik. A vendégek tekintete már nem rá szegeződött, hanem valakire, aki a pódiumtól balra helyezkedett el. Lazaro két testőre azonnal cselekedett, két oldalról közrevették a lányt, és megragadták a karját. A férfi nem fogta fel rögtön, hogy a vörös szirén nemcsak a képzeletében bukkan fel lépten-nyomon, hanem hús-vér valójában is jelen van.

A lány tágra nyílt szemmel, elszánt tekintettel meredt rá, néhány rakoncátlan, rézvörös tincs kibomlott a kontyából, és lágyan az arcába hullott. Fehér blúza alatt kirajzolódtak a melltartó kontúrjai. Lazarót elöntötte a forróság. Elengedte Leonora kezét, és elindult Skye felé. Talán abban reménykedett, hogy megállíthatja. Hogy elkerülheti az elkerülhetetlent. De a lány még azelőtt beszélni kezdett, hogy odaért volna hozzá.

– Van valami, amit tudnod kell – mondta spanyolul. – Gyereket várok. Tőled.

Döbbent csend telepedett a bálteremre. Még a lányt fogva tartó testőrök is ledermedtek.

Skye egyenesen Lazaro szemébe nézett, és a férfi hirtelen úgy érezte, mintha rajtuk kívül nem is lenne más a hatalmas díszteremben. Csak ő és ez a törékeny, vörös lány, akinél izgatóbb jelenséget életében nem látott.

– Ez az igazság – mondta Skye most már nyugodtabb hangon és angolul. – Terhes vagyok, és te vagy a gyerek apja.

Skye O’Hara. Lazaro tudta, hogy így hívják. Egy dublini étteremben találkoztak, ahová egy üzleti megbeszélés után tért be vacsorázni. Azonnal feltűnt neki a lány, ahogy belépett az étterembe. Frissesség és természetesség áradt belőle, amit Lazaro különösen izgatónak talált. Nem találkozott még ilyen tiszta, őszinte, nyílt teremtéssel.

Nagyjából ugyanazt viselte akkor is, mint most. Egyszerű szabású, olcsó pincéregyenruhát, amit a legnagyobb jóindulattal sem lehetett szexinek nevezni, Skye mégis lélegzetelállítóan nézett ki benne. Odalépett az asztalhoz, jegyzetfüzetet és ceruzát húzott elő a kötényéből, és csak ezután nézett rá a férfira.

És akkor olyasmi történt, amit Lazaro még soha életében nem tapasztalt. A lány pillantásától zakatolni kezdett a szíve, és elöntötte a forróság. Pontosan úgy, mint most, egy perccel azután, hogy bejelentette az eljegyzését egy másik nővel.

Közben az agyában szélsebesen kattogtak a fogaskerekek. A terem tele van újságírókkal és fotósokkal, ő maga gondoskodott róla, hogy minél többen legyenek, hiszen azt akarta, hogy az egész világ értesüljön élete legnagyobb diadaláról. Ha utasítja az embereit, hogy tegyék ki a lányt az utcára, az újságírók biztosan utánamennek, hogy meginterjúvolják. Már látta is maga előtt a hatásvadász szalagcímeket és szívszaggató újságcikkeket.

Kétsége sem volt afelől, hogy a lány azért kereste meg, mert rájött, kicsoda, és most hasznot akar húzni az afférból. Kézben kell tartania az eseményeket, és menteni a menthetőt!

Letette a poharát, odalépett Skye-hoz, és megragadta a karjánál fogva.

– Mégis mi az ördögöt művelsz te itt?

A lány arcából kiszaladt a vér. Lazarónak egy pillanatra megszólalt a lelkiismerete. Skye törékenyebb volt, mint ahogy emlékezett rá.

– Azért jöttem, mert el kellett mondanom neked. Úgy éreztem, tudnod kell róla. Nem tudtalak más módon elérni, nem volt meg a telefonszámod… – hebegte a lány.

Lazaro odaadta neki a névjegykártyáját, miután meghívta egy italra, de a lány nem vitte magával, amikor másnap reggel sietősen elhagyta a férfi hotelszobáját. Lazaro felajánlotta, hogy reggelizzenek együtt a szállodában, de Skye határozottan ellenállt.

A férfi még mindig élénken látta maga előtt. Szűk farmert és túlméretezett pólót viselt, amely lecsúszott az egyik vállán. Kipirult arca, nedves ajka, kócos haja még az iménti szenvedélyes együttlétükről árulkodott. Alig pár perce juttatták el egymást a csúcsra, de Lazaro máris újra kívánta.

Amikor zuhanyozás után kilépett a fürdőszobából, Skye már indulni készült.

– Mit csinálsz?

A lány belebújt a cipőjébe, majd Lazaróra nézett. A férfi beleborzongott a pillantásába.

– Jobb, ha most megyek. Nincs semmi gond, tudom, hogy van ez. Egyéjszakás kaland, semmi több. Hiszen te nem is itt élsz. – Fülig vörösödre a feldúlt ágyra mutatott. – Nem számítottam rá, hogy ez fog történni.

De hiszen még szűz volt! – dübörgött a férfi agyában. Szabályosan pánikba esett a gondolatra, hogy soha többé nem láthatja a lányt.

– Maradj még! Rendelek magunknak reggelit. Semmi ok a sietségre.

Skye habozott egy pillanatig, aztán megrázta a fejét.

– Nem. El kell intéznem valamit, mennem kell. – Sarkon fordult, és elindult az ajtó felé. Amikor megfogta a kilincset, visszanézett Lazaróra. – De azért… köszönöm. Minden annyira váratlanul történt. Nem hittem volna, hogy valaha találkozom egy olyan férfival, mint te. Olyan volt, mint… egy álom.

Aztán kifordult az ajtón, Lazaro pedig percekig nem tért magához. Mint egy álom? Ez az éjszaka, ami csak úgy sistergett a szenvedélytől? Csoda, hogy nem kapott lángra a hotelszoba!

A lány mostani váratlan felbukkanása azonban teljesen más fényben láttatta a történteket. Hogy lehetett ilyen hiszékeny? Az egész erre a jelenetre futott ki. Skye kezdettől fogva tudta, kivel van dolga.

Elengedte a lány kezét, és odafordult a testőreihez.

– Vigyétek az irodámba, és tartsátok ott, amíg további utasítást nem kaptok.

Skye-t még csak pillantásra sem méltatta. Inkább a menyasszonyára koncentrált, aki hamuszürke arccal, tágra nyílt szemmel meredt rá a pódiumról.

Visszalépett mellé, és mosolyt erőltetett az arcára. Fogalma sem volt, hogyan menthetné meg a helyzetet.

– Elnézést kérek ezért a kellemetlen incidensért. Ígérem, mielőbb tisztázni fogjuk ezt a félreértést.

Azt akarta mondani, hogy a lány kijelentése minden valóságalapot nélkülöz, ám ekkor eszébe jutott valami. Mire egymáséi lettek, már mindketten nagyon fel voltak ajzva. Az utolsó pillanatban jött rá, hogy nincs nála óvszer. Megkérdezte a lányt, szed-e tablettát, ő pedig azt válaszolta, hogy minden rendben, ne hagyja abba.

Mi van, ha Skye tényleg igazat mond?

Megint mardosni kezdte a bűntudat.

– Leonora, kérlek… Hadd magyarázzam meg – nyújtotta a kezét a lánynak.

Leonora döbbenten rázta a fejét.

– Nem mehetek hozzád. Ezek után semmiképp. Hogy tehetted ezt velem? Ennyi ember előtt!

Lelépett az emelvényről, és kisietett a bálteremből. A vendégek néma csendben figyelték a jelenetet, majd valaki tapsolni kezdett. Lazaro a féltestvérére nézett, aki megvető mosolyra húzta a száját.

– Nem hittem volna, hogy ilyen szórakoztató lesz ez az este, Sanchez. Gratulálok! Elképesztő tehetséged van ahhoz, hogy tönkretedd a jó híredet. De őszintén szólva, jobb dolgom is van annál, mint hogy a nőügyeidhez asszisztáljak.

Bármilyen nagy volt a kísértés, hogy Gabriel után rohanjon, és lemossa a képéről a megvető mosolyt, Lazaro tudta, hogy nem teheti meg. Ismét a vendégek felé fordult, akiket azért hívott ide, hogy tanúi legyenek élete nagy győzelmének. Senki sem mert a szemébe nézni, kivéve egyetlen férfit: az apját, aki a terem hátsó részéről figyelte a kínlódását. Önelégült arckifejezése azt üzente: „Megpróbáltad, de kudarcot vallottál. Soha nem fogsz közénk tartozni.”

A nagy diadal katasztrófába torkollott. Mindez pedig egy nő miatt!

Nem. Saját maga miatt. Feladott mindent egyetlen mámoros éjszakáért. Tudhatta volna, hogy minden gyenge pillanatért meg kell fizetnie. Ezek az emberek, akik most zavartan elfordulnak tőle, megengedhetik maguknak, hogy időnként elgyengüljenek. Ő soha.

Skye-t egy kis szobába vezették. Az egyik testőr elhozta a hátizsákját és a kabátját a ruhatárból. A reptérről egyenesen ide jött, ezért volt nála minden holmija.

Még mindig nagyon izgatott volt. Megmondta a férfinak, amit meg kellett mondania. Jobb lett volna kevésbé drámai körülmények között tudatni vele a hírt, de egyszerűen nem volt más megoldás. Ha elérte volna telefonon, nem hozta volna ilyen helyzetbe. Lazarót annyi testőr és alkalmazott vette körül, mintha ő lenne a spanyol miniszterelnök. A lány nem tudott áttörni a védőpajzsán.

Persze az sem segített, hogy nem vitte magával a férfi névjegykártyáját. Akkor úgy gondolta, felesleges azzal kínoznia magát, hogy tudja a telefonszámát, mégsem hívhatja fel. Hiszen ha Lazaro találkozni akart volna vele, semmi sem állt volna az útjába. Skye-t nem őrizték sem testőrök, sem személyi asszisztensek.

Rákeresett a férfira az interneten, így értesült arról is, hogy Lazaro Sanchez az Esmeralda Hotel dísztermében készül bejelenteni a közelgő esküvőjét. Hirtelen ötlettől vezérelve megvásárolta a repülőjegyet Madridba és vissza, felvette az egyenruháját, és reménykedett, hogy beválik a terve. Végül simán bejutott a rendezvényre.

Mindig jó emberismerőnek tartotta magát, de ezúttal óriásit tévedett. Úgy látszik, a szenvedély kikapcsolja az ember önvédelmi stratégiáit.

Még most sem tudta elhinni, hogy gyereket vár. Tenyerét a hasára tette, és megpróbálta elképzelni, milyen lesz majd a baba.

Nemcsak Lazarót, az anyját sem sikerült elérnie. Valamilyen spirituális elvonuláson vett részt Indiában, ahol nem használhattak telefont, de talán nem is volt térerő. Az anyja már csak ilyen, nem számíthatott rá. Egyébként nélküle is tudta, mit fog tenni. Mindenképpen megtartja a gyereket.

Mindig más életre vágyott, mint ami gyerekként jutott neki. Amióta az eszét tudta, felnőttebbnek érezte magát megbízhatatlan, különc, de szeretetre méltó anyjánál. És most mégis megismétli a sorsát. Fiatalon gyereke lesz, és egyedül fogja felnevelni.

Hányszor, de hányszor megfogadta, hogy csakis szilárd kapcsolatban vállal majd gyerekeket! Stabilitást és biztonságot akart nekik nyújtani, amiből neki olyan kevés jutott. Igazi családra vágyott, hangulatos otthonra, kiszámítható boldogságra.

Kinyílt az ajtó a háta mögött. Torkában dobogó szívvel fordult hátra, de nem Lazaro állt az ajtóban, hanem a biztonságiak főnöke. A férfi egy lifthez vezette, amely a legfelső emeletre röpítette őket. Előbb egy jellegtelen folyosón, majd egy konyhában találták magukat. A konyha mögött azonban egy fantasztikus penthouse-lakás rejlett dizájnbútorokkal és hatalmas panorámaablakokkal, amelyek káprázatos kilátást nyújtottak Madrid belvárosára.

Valószínűleg a személyzeti konyhán keresztül nyert bebocsátást a férfi szentélyébe. Skye arca égett a megaláztatástól.

A testőr egy tágas nappaliba vezette, amelyben több kanapét és üvegasztalkát helyeztek el, a falakat pedig kortárs festmények díszítették. A meleg fényű lámpák ellenére a helyiség cseppet sem volt barátságos. Lazaro az ablak előtt állt, háttal nekik, öltönynadrágban és ingben. Skye akkor sem tudta kivenni az arcvonásait a félhomályban, amikor lassan feléjük fordult. Talán jobb is így.

Lazaro utasította a testőrt, hogy elmehet. Skye hallotta, amint becsukódik az ajtó a háta mögött.

– Mi a fenét képzeltél, mit fogsz elérni ezzel a hazugsággal?

A férfi hangja tele volt elfojtott dühvel és felháborodással. Skye jobban örült volna, ha inkább rákiabál.

Igyekezett nem kimutatni, mennyire megrémíti a férfi haragja. Közelebb lépett hozzá, bár a lába alig engedelmeskedett.

Lazaro Sanchez pont olyan volt, mint ez a szoba: hatalmas, tekintélyes és hűvös. Egyáltalán nem emlékeztetett arra az elbűvölő, tapasztalt és intelligens férfira, aki azon a végzetes éjszakán elcsábította, mégis ugyanolyan hatással volt Skye-ra. Vér helyett forró láva folyt az ereiben, a szíve dübörgött, az egész teste vibrált az izgalomtól.

Annak idején, amikor Lazaro meghívta egy italra a hotel bárjába, megpróbálta a tudomására hozni, hogy számára ez nem egy hétköznapi szituáció.

– Általában nem csinálok ilyet… Nem randizom idegen férfiakkal a hotel bárjában. Nem fogok magával…

A férfi mosolya azonban minden kétségét eloszlatta. Egyszerre volt bizalomgerjesztő és iszonyúan szexi.

– Csak megiszunk egy italt együtt, és beszélgetünk, oké? – mondta, és kihúzta az egyik bárszéket a lány számára.

Skye most úgy érezte, mintha mindez nem három hónapja, hanem legalább három éve történt volna.

– Sajnálom, ami odalent történt – nyögte ki végül. – Ha el tudtalak volna érni máshogy, nem csináltam volna jelenetet. Nem így akartam közölni veled a… hírt. Többször is felhívtam az irodádat, de nem voltak hajlandók kapcsolni téged, hiába mondtam, hogy nagyon fontos, személyes ügyben kereslek.

A férfi keresztbe fonta a karját a mellkasán.

– Ez a magyarázat nem kielégítő a számomra – jelentette ki.

– Pedig ez az igazság. Aztán láttam az interneten, hogy most lesz az eljegyzésed, és arra gondoltam, hogy ez az utolsó lehetőségem.

– Egyúttal remek alkalom arra, hogy felhívd magadra a bulvársajtó figyelmét.

– A bulvársajtóét? – nézett rá a lány értetlenül.

– Ne játszd nekem az ártatlant! – horkant fel megvetően Lazaro. – Nagyon jól tudtad, hogy tele lesz a bálterem újságírókkal.

Skye hirtelen maga előtt látta a férfi menyasszonyának döbbent tekintetét, és elöntötte a bűntudat.

– Azt gondoltam… Csak így tudtam elérni, hogy találkozzunk. Nem tudtam máshogy felhívni magamra a figyelmedet.

– Hát, most itt vagy. Hallgatlak. A közös éjszakánk után azt állítottad, tudod, hogyan működnek ezek a dolgok. Ezek szerint hazudtál?

– Nem – vágta rá a lány nem egészen tiszta lelkiismerettel.

Saját tapasztalatai nem voltak, azt viszont nagyon jól tudta, hogyan működött a dolog az anyjánál. Minden fellángolás rövid ideig tartott, és nagyon sok fájdalommal járt. Skye szívesen reggelizett volna együtt Lazaróval, de nem hitte, hogy a férfi egyéjszakás kalandnál többre vágyna. Úgy gondolta, jobban jár, ha minél előbb elmenekül.

– Komolyan gondoltam, amit akkor mondtam. De természetesen nem tudhattam, hogy… következménye lesz a dolognak.

– Megkérdeztelek, hogy védekezel-e, és te azt felelted, hogy minden rendben van.

Skye az ajkába harapott. Abban a pillanatban egyszerűen elképzelhetetlennek tartotta, hogy abbahagyják. Nem arról van szó, hogy magánkívül lett volna, természetesen vállalja a felelősséget a döntéséért.

– Azt hittem, nem lesz baj. A ciklusom alapján nem kellett volna teherbe esnem.

– Mégis miért higgyek neked? Lehet, hogy nem is vagy terhes. Egyáltalán nem látszik rajtad.

A lány a hasára tette a kezét.

– Terhes vagyok. Múlt héten voltam ultrahangon. Szerencsére minden rendben van.

– És mi a biztosíték arra, hogy én vagyok az apa?

– Nem feküdtem le senki mással. Ez volt az első alkalom az életemben, és ez idáig az egyetlen.

Igazság szerint kétszer voltak együtt azon az éjszakán. Lazaro mindkét aktusra élénken emlékezett.

A lány kisugárzása most sem hagyta hidegen. Elég volt ránéznie szeplőkkel pöttyözött bőrére, érzéki ajkára, kifejező szemére, máris hevesebben vert a szíve. Próbálta bemagyarázni magának, hogy ez még mindig a düh jele, de amikor a lány törékeny kezére esett a pillantása, amely még mindig a hasán nyugodott, egészen más érzések kerítették hatalmukba.

Akármilyen felfoghatatlan is, gyereke lesz!

Mivel őt közvetlenül a születése után eltaszították maguktól a szülei, enyhén szólva cinikusan tekintett a szülő-gyerek kapcsolatra. Most mégis nagyon rosszul érintette, hogy nem lehetett jelen az első ultrahangvizsgálaton. Úgy érezte, máris elszalasztott valami fontosat. Mindig úgy gondolta, ha egyszer gyereke lesz, sosem fogja cserben hagyni. De persze álmában sem gondolta, hogy ilyen hamar sor kerül rá…

Skye letette a kabátját és a hátizsákját a földre. Amikor újra kiegyenesedett, kimerültnek és elesettnek tűnt. Lazarót most is lenyűgözte a lány természetes szépsége. Imádta a szeplőkkel teleszórt arcát, kedves orrát, ártatlan tekintetét.

– Esküszöm, ha lett volna más választásom, nem így közöltem volna veled a hírt – szólalt meg újra Skye. – Nem akartam kellemetlen helyzetbe hozni a menyasszonyodat.

– Már nem a menyasszonyom.

A lány arca most már olyan fehér volt, mint a fal.

– Ha tényleg szeret téged, biztosan megtaláljátok a módját, hogy…

– Ki beszél itt szerelemről? – vágott közbe a férfi. – Nem ezért házasodtunk volna össze.

– Hanem miért? – kérdezte a lány döbbenten.

Lazarót kellemetlenül érintette a kérdés.

– Mert észszerűnek tűnt. Ő segített volna nekem a kapcsolataival, én pedig pénzhez juttattam volna a családját.

– Ez elég… ridegen hangzik.

– Én inkább pragmatikusnak nevezném. Az olyan bizonytalan alapra épülő házasságok, mint amilyen a szerelem, nem szoktak sokáig tartani.

– Már akkor is együtt voltatok, amikor találkoztunk? – kérdezte a lány félénken.

– Nem. Pár héttel később kezdtünk találkozgatni.

Az igazság az, hogy éppen a Skye-jal töltött éjszaka miatt döntött úgy, hogy randevúra hívja Leonorát. Rádöbbent, hogy csillapíthatatlan vágy tombol benne, amit hiába igyekezett elfojtani. El akarta felejteni azt a zabolátlan éjszakát, és próbálta elhitetni magával, hogy amit a kis ír lánnyal átélt, puszta véletlen volt. Megismételhetetlen véletlen.

Csakhogy a lány most itt áll előtte, és ugyanolyan ellenállhatatlanul vonzza, mint három hónappal ezelőtt.

Forrt a vére, zakatolt a szíve, és másra sem vágyott, mint hogy megérintse vékony, selymesen puha bőrét, törékeny testének izgalmas domborulatait.

– Ó… – mondta Skye, miközben elfordított a fejét, és kibámult a hatalmas panorámaablakon.

– Ez meg mit akar jelenteni? – támadt rá Lazaro, inkább csak azért, hogy önmaga előtt is leplezze, mekkora hatással van rá a lány.

– Csak arra gondoltam, mennyire nem hasonlítunk egymásra, Leonora és én. Meg tudom érteni, miért akartad feleségül venni. Nagyon szép párt alkottatok.

Igaza van, ennél jobban már nem is különbözhetne a magas, modellalkatú, arisztokratikus megjelenésű Leonoránál. A kis Skye O’Hara mégis összehasonlíthatatlanul nagyobb vonzerővel bír számára, mint a hűvösen elegáns spanyol szépség.

Valójában Skye az összes nőtől különbözött, akivel a sors valaha összehozta. Ő volt az egyetlen, aki felébresztette benne az összetartozás iránti vágyat. Eggyé akart olvadni vele, méghozzá nemcsak fizikailag, de lelkileg is.

– Az is lehet, hogy végső soron jó szolgálatot tettem Leonorának. Elvégre mindenki megérdemli, hogy szeressék.

A lány szavai úgy hatottak rá, mintha kést döftek volna a szívébe, de persze sosem ismerte volna el.

– Ne légy nevetséges! – mondta inkább. – És főleg ne keress kibúvót a felelősség alól. Egyedül te tehetsz arról, ami történt. Besurrantál egy privát rendezvényre, hogy meghiúsíts egy esküvőt.

– Azért annyira nem volt privát, hiszen hemzsegett az újságíróktól – vágott vissza a lány. Aztán lehajolt, hogy összeszedje a holmiját. – Azért jöttem, mert úgy gondoltam, jogod van tudni, hogy gyereket várok. Elmondtam, amit akartam, úgyhogy most már mehetek is. – Tanácstalanul nézett szét maga körül a hatalmas helyiségben. – Megmondanád, merre van a kijárat?

A férfi megrázta a fejét. Nem hitt a fülének. Ez a lány komolyan azt hiszi, hogy ezek után egyszerűen csak kisétálhat innen? A hotelszobából is olyan villámgyorsan távozott, hogy Lazarónak esélye sem volt visszatartani. Most viszont nem hagyja elmenekülni.

Megfogta a karját, és a sarokkanapéhoz vezette.

– Ez nem így működik, Skye. Nem tűnhetsz el, mintha mi sem történt volna, miután ország-világ tudtára adtad, hogy gyereket vársz tőlem. Ülj le, beszélnünk kell. Nem mész sehová.

Tudhatta volna, hogy nem szabadul ilyen egyszerűen. Egy olyan férfi, mint Lazaro Sanchez, természetesen nem hagyja, hogy csak úgy kisétáljon az ajtón, miután közölte vele, hogy hamarosan gyereke születik. Neki sem volt könnyű megemészteni a történteket, de legalább volt rá majdnem három hónapja, hogy hozzászokjon az anyaság gondolatához.

– Megkínálhatlak valamivel? Tea, kávé?

– Egy pohár víz jólesne.

A férfi a bárpulthoz lépett, neki ásványvizet, magának whiskyt töltött, majd visszatért a sarokban álló ülőgarnitúrához. Skye-jal szemben ült le, a panorámaablak előtt álló fotelbe. Olyan volt, mint valami hadúr, aki éppen megpihen két sorsdöntő csata között.

– Tudtad, hogy ki vagyok, igaz?

– Tessék?

– Azért kezdtél ki velem, mert felismertél.

Skye olyan hirtelen ugrott fel, hogy kilöttyent a víz a poharából.

– Miről beszélsz? Te jöttél be az étterembe, ahol dolgozom, és te hívtál meg egy italra! Én egyáltalán nem bátorítottalak! Amíg oda nem adtad a névjegykártyádat, fogalmam sem volt, hogy hívnak – mondta, miután visszaült a helyére.

– De utána volt időd keresgélni az interneten. Lehet, hogy csak azért fogadtad el a meghívást, mert azt gondoltad, hasznot húzhatsz belőle.

– Ennyire kishitű lennél? Fel sem merül benned, hogy azért akartam randizni veled, mert te vagy a legvonzóbb pasi, akivel életemben találkoztam? Tudtam, hogy iszonyúan megbánnám, ha nemet mondanék. – Hirtelen elhallgatott, mintha maga is megdöbbent volna azon, ami kicsúszott a száján. Aztán dacosan felszegte az állát. – Másnap viszont tényleg keresgélni kezdtem az interneten. Akkor jöttem rá, hogy…

– És elhatároztad, hogy hasznot húzol a véletlen találkozásból.

Skye most előrelátóan letette a poharát, és csak aztán emelkedett fel a kanapéról.

– Akár hiszed, akár nem, nem az volt az életcélom, hogy huszonkét évesen teherbe essek.

– Hát mi volt az életcélod? Hogy te legyél az üzletvezető abban a dublini étteremben?