Az Elit-sorozatot lezáró novella.

Keresd a szerző novelláit:

https://alomgyar.hu/kategoria/novellak

Copyright © Borsa Brown, 2021

Hungarian edition © Álomgyár Kiadó, 2021

Minden jog fenntartva!

A szerzőtől az Álomgyár Kiadó gondozásában megjelent:

A maffia ágyában 2013

A maffia ölelésében 2014

A maffia szívében 2015

Az Arab 2015 • Az Arab szeretője 2016

Az Arab lánya 1. 2016 • Az Arab lánya 2. 2017

Az Arab fia 2017

A férj prostija 2018

Gyalázat és hit 2018

Gyalázat és szenvedély 2019 • Gyalázat és szerelem 2019

Bogi és Buksi kalandjai – Egy barátság kezdete 2019

Sapho I. 2019 • Sapho 2. 2020

A szárd szikla 2020

A végzet (Elit-sorozat 1.) 2020

Frontvonal 2020

A kezdet (Elit-sorozat 2.) 2021

Jesus Herrera (Elit-sorozat 3.) 2021

Borítóterv: Faniszló Ádám, Németh Renáta

További grafikai munka: Németh Renáta

Szerkesztette: Kalocsai Judit

Korrektor: Dér Adrienn

Tördelés: Dubecz Adrienn

Álomgyár Kiadó, Budapest, 2021

Felelős kiadó: Nagypál Viktor

Elérhetőségeink:

+36 30 487 3552

admin@alomgyar.hu

www.alomgyar.hu

www.facebook.com/alomgyar

instagram.com/alomgyarkiado

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-5701-74-2

ROBERT

1. FEJEZET

Percek óta csak várok, de nem javul a helyzet akkor sem, amikor a tábornok megtámaszkodik az asztalon.

– Foglaljon helyet, Cooper őrnagy!

Feszült vagyok, érzem, hogy van valami, ezért engedelmesen leereszkedem a székre. A szemembe mered, állom a pillantását, reménykedem benne, hogy gyorsan elkezdi. Kinyílik az ajtó, egy másik elöljáróm is bejön, majd a nyomában két fickó, akiket nem ismerek. Föl akarok állni, de ők intenek, hogy maradjak a helyemen. Csak azért maradok a széken, mert közben a tábornok is leül. Le sem veszi rólam a szemét, úgy érzem magam, mint egy vádlott a kihallgatásán.

– Örülök, hogy ilyen gyorsan tudunk beszélni, Cooper őrnagy, ugyanis a helyzet felettébb aggasztó. – Meg akarom kérdezni, hogy mi a franc az aggasztó, és főképp, hogy egyáltalán mi a helyzet, de az egyik ismeretlen férfi egy diktafont tol az asztal közepére. Hivatalos helyen vagyunk, minden mozdulatunkat kamera rögzíti, sőt a beszédünket is, ezért pláne nem értem ezt az egészet. A tábornok látja, hogy csodálkozom, ezért mintha mellékes lenne, közli: – Az urak a Nemzetbiztonságtól vannak – átemeli a szemét a másikra –, és a Központi Hírszerzéstől.

Tehát az egyik NSA-s, a másik meg CIA-s.

Ez jót nem jelent, mégis csak egy megállapítás zakatol az agyamban: kurva jó!

Bólintok, hogy megértettem, ők is biccentenek, majd helyet foglalnak az asztalnál. A másik elöljáróm megáll az ajtó meg a székem között. Ismerem a protokollt, a kijáratnál csak akkor áll valaki, ha félő, hogy az egyik bent lévő a többi akarata vagy engedélye nélkül távozni akar.

Szeretném föltenni a kérdést, hogy miért vagyok itt, de a tábornok gyorsabb.

– Mindent rögzítünk. Gondolom, ez egyértelmű.

– Megtudhatom, hogy mi ez az egész? – emelem át a szemem a nemzetbiztonságisra.

– Őrnagy, itt mi kérdezünk.

Nem bírom, felhorkantok, rohadtul irritál a két ismeretlen ürge. A tábornok hátradől, de nem szól közbe. Úgy néz rám, mintha most látna először.

Benyúl az asztal fiókjába, majd pontosan a diktafon mellé, mintha mértanilag kimérte volna, egy nagy borítékot tol. Nem mozdulok, míg meg nem szólal.

– Mielőtt megnézi, mi van a borítékban, föltennék pár kérdést.

– Jogom van tudni, miért vagyok itt.

– Meg fogja tudni, őrnagy.

Játszanak a türelmemmel, ezért én is hátradőlök. Nem vagyok ostoba. Jóval kezdtek. Eléggé képben vagyok azzal, mik a módszereik. Összefonom a mellkasomon a kezemet, fél füllel hallom, hogy az egyik fickó felsóhajt.

– Ismer egy bizonyos Jesus Herrerát? – kérdezi, mire a székemet felé fordítom. Gondoltam, hogy ők fognak faggatni. – Őrnagy – fűzi hozzá a rendfokozatomat; talán azt hiszi, azért nem válaszolok neki, mert hiányolom a tiszteletadást.

– Nem.

Széttárja a karját, a zakón keresztül is látszik, hogy hiába a válltömés, nyurga fickó.

– Ennyi? Egyszerűen csak nem?

A híres kötekedésük.

Bármit felelnék, nem tetszene nekik.

– Hogy másként fejezhetnék ki egy egyszerű „nem”-et?

– Komoly ügyről van szó, őrnagy, ne komédiázzon!

Beleharapok a számba, a legszívesebben az ő torkát harapnám ketté. Miért? Miért van mindig az, hogy egy nyomorult ügynök úgy hiszi, ő többet ér? Voltam már jelen kihallgatásnál, mindig ugyanúgy viselkednek: nagyképűen, fellengzősen, megjátszósan…