Anthony Robbins

Ébreszd fel a benned szunnyadó óriást!

Hogyan változtassuk meg szellemi, érzelmi
és fizikai körülményeinket?

Anthony Robbins

Ébreszd fel
a benned szunnyadó
óriást!

Hogyan változtassuk meg szellemi, érzelmi
és fizikai körülményeinket?

Budapest, 2023

Ajánlom könyvemet annak a határtalan erőnek,

amely benned alussza álmát.

Ne hagyd, hogy tovább szunnyadjon.

Feleségemnek, Beckynek, aki a legtöbbet jelenti nekem,

aki élő példája a feltétel nélküli szeretetnek és támogatásnak.

Szeretlek, kedvesem.

A mű eredeti címe: Awaken the Giant within: How to take immediate control of your mental, emotional, physical and financial destiny by Anthony Robbins

A mű eredetileg a Free Press, a Division of Simon and Schuster, Inc., gondozásában jelent meg.

Copyright © 1991 by Anthony Robbins

© Bioenergetic Kft., 2008

Átdolgozott kiadás, 2019

Változatlan utánnyomás, 2023

ISBN 978-963-291-669-9

Kiadja a Bioenergetic Kiadó Kft.

Felelős kiadó: Schneider Gábor

Fordította: Sallay Katalin

Felelős szerkesztő: Dobrocsi László

Borítóterv: Németh Katalin

Méltatások Anthony Robbins Ébreszd fel a benned szunnyadó óriást! című könyvéhez

„Az Ébreszd fel a benned szunnyadó óriást! újabb tökéletes és erőteljes fegyver az én-tudatosság Robbins-féle arzenáljában. Az erő és az éleslátás hatalmas forrását jelenti számomra ez a könyv, mind személyes, mind professzionális szempontból.”

Peter Guber

a Sony Pictures Entertainment, Inc. igazgatótanácsának elnöke és vezérigazgatója

„Azok lesznek bajnokok, akik rá tudják venni magukat az állandó javulásra, és arra, hogy következetesen csúcsszínvonalon teljesítsenek. Anthony Robbins a „legkitűnőbb tréner” az emberek azon különleges csoportja számára, akik soha nem érik be a lehető legjobbnál kevesebbel.”

Pat Riley

„az évtized edzője”, US Nemzeti Kosárlabda Szövetség

„Klasszikus Robbins márka… ez a könyv mindazokhoz szól, akik személyes eredményekre és nagyságra aspirálnak, hogy a legjobb osztályzatot érhessék el az élet minden területén. Ebben a könyvben benne van minden, ami egy géniusz létrejöttéhez kell … az új irányultságú gondolkodás … az álmodni tudás képességének a megőrzése … a szunnyadó bátorság és elköteleződés életre keltése.”

Jim Hansberger

a Shearson Lehman Brothers igazgatói tanácsadó csoport elnöke, a Nice Guys Finish Rich (A derék fickók gazdagon végzik) szerzője

„Az Ébreszd fel a benned szunnyadó óriást! kötelező olvasmány kellene, hogy legyen mindenki számára, aki elkötelezte magát életminősége javítása mellett. Anthony Robbins lángra lobbantja az olvasót a szenvedélyével csakúgy, mint a gyakorlati tanácsaival.”

Dr. Barbara de Angelis

A How to Make Love All The Time (Hogyan legyél mindig szerelmes), valamint a Secrets About Men Every Woman Should Know (Titkok a férfiakról, amelyeket minden nőnek ismernie kellene) című sikerkönyvek szerzője

„Az Ébreszd fel a benned szunnyadó óriást! szenvedélyes felhívás a cselekvésre. Arra ösztönöz, hogy emlékezz rá, ki is vagy valójában, valamint arra, hogy különleges szerepet vállalj életed hátralévő részében.”

Martin Sheen

„Tony Robbins megdöbbentően hiteles. Az Ébreszd fel a benned szunnyadó óriást! című könyve elejétől a végéig telis-tele van tudományosan hangzó elvekkel és technikákkal. Minden egyes oldalát szinte szétrepesztik az alapos kutatásnak alávetett és közvetlen gyakorlati értékű vezérelvek, amelyek arra irányulnak, hogy gondolataidat és érzelmeidet a céljaid elérésére koncentráld. Robbins valódi szaktekintély a kommunikáció és a személyes siker témakörében.”

Scott Degarmo

a Success (Siker)magazin főszerkesztője és kiadója

„Tony Robbins vezető gondolkodó a személyes eredmények és a csúcsteljesítmény pszichológiájában. Túl azon, hogy az Ébreszd fel a benned szunnyadó óriást! megad minden szükséges eszközt a személyes kiválóság eléréséhez, Tony melegsége, szenvedélye és elkötelezettsége is arra inspirál, hogy valóban ura légy saját életednek, és hogy ezzel a magatartásoddal másoknak is példát mutass.”

Kenneth Blanchard, PhD

a The One-Minute Manager (Az egyperces menedzser, Bagolyvár Könyvkiadó, 1998) társszerzője

„Amerikában nincs olyan ember, aki többet tudna a személyes eredmények és a valódi siker megteremtésének témaköréről, mint Tony Robbins.”

Charles Givens

A Welth Without Risk (Gazdagság, kockázat nélkül) és a Financial Self-Defense (Pénzügyi önvédelem) című könyvek szerzője

„Az egyes oldalakról árad a tudatos szóhasználattal kapcsolatos kreativitás és a következetes átalakítói tudatosság. „A legnagyobb siker szótára” című 9. Fejezet önmagában is gazdagodást jelent, aminek az értéke nem csupán dollárokban mérhető.”

F. J. Gould

Az alkalmazott matematika és vezetéstudományok professzora, University of Chicago; az Investment Research Co. elnöke

„Tony Robbins egyike azoknak, akik jelentős befolyással vannak generációnkra. Az Ébreszd fel a benned szunnyadó óriást! az élvonalbeli megállapítások káprázatos és izgalmas bemutatása a témakörök széles spektrumán keresztül, beleértve annak egyre erősödő tudatosságát, hogy az igazi sikert elsősorban a maradandó értékek ápolása és mások szolgálata biztosítja.”

Stephen R. Covey

A The 7 Habits of Highly Effective People (A kiemelkedően sikeres emberek 7 szokása, Bagolyvár Könyvkiadó, 2004) című, a New York Times sikerlistáján 1. helyen szereplő bestseller szerzője

Tartalom

Köszönetnyilvánítás

Előszó

I. Rész

Szabadítsd fel belső erődet

I. Fejezet

A sors álmai

Hogyan érjünk el tartós változást

II. Fejezet

Döntések:a képességhez vezető ösvény

A döntés erejének hasznosítása

III. Fejezet

Az életedet alakító erő

Az élet legfontosabb leckéje

Sorsodat az alakítja, hogy mihez kapcsolsz fájdalmat, és mihez örömet

Ha nincs terved saját életedre, majd lesz rá valaki másnak

Változtassunk valamin most rögtön

IV. Fejezet

Hiedelemrendszerek: teremtő és pusztító erők

Mi a hiedelem?

Hogyan változtass meg egy hiedelmet

A fájdalom a legjobb eszköz egy hiedelem megváltoztatására

Kisebb javulásokat könnyebb elérni, mert hihetőbbek!

Vezetés és a meggyőződés ereje

V. Fejezet

Végbemehet a változás egy pillanat alatt?

Agyunk ereje

Ideg-tudomány: belépőjegy a tartós változásokhoz

Az ön-szabotázs forrása

A fájdalom-fájdalom gát

VI. Fejezet

Hogyan változtass meg bármit az életedben: a neuro-asszociációs kondicionálás™ tudománya

Hogyan tudod megtörni az érzések és cselekvések korlátozó sémáját

A séma összezavarása

Tanulmányok a transzformációról

A megerősítés törvénye

Minden az időzítésen múlik

Tervezd meg a megerősítést, hogy a változás tartós legyen!

Indulj lendületesen

VII. Fejezet

Hogyan érheted el, amit valóban akarsz

Mit akarsz?

Fiziológia: a modul ereje

Összpontosítás: a koncentráció ereje

Bármire is összpontosítunk, az válik valóságunk képzetévé

A jelentés gyakran nézőpont kérdése

Nem csak az számít, mire fordítod figyelmed, hanem az is, hogyan…

Alkosd meg saját tervedet

Változtasd meg az állapotodat, és megváltozik az életed

Tudod, hogyan érheted el, hogy jól érezd magad?

Ha nincs terved az örömre, fájdalomban lesz részed

VIII. Fejezet

A kérdésekben rejlenek a válaszok

Kérdéseink meghatározzák gondolatainkat

A kérdések ereje

Hogyan működnek a kérdések

Az erő előhívásának készsége

Az előfeltételezések ereje

Problémamegoldó kérdések

Ajándékozz kérdésekkel

Sorskérdés

IX. Fejezet

A sikert hozó szókincs

Rendszeresen választott szavaid alakítják sorsodat

Az átalakító szótárral segíthetsz másoknak

A lepittyedttől a felturbózottig

Lágyítsd negatív üzeneteidet

X. Fejezet

Semmisítsd meg az akadályokat, rombold le a falad, szabadulj meg a pórázodtól, és táncolj a siker felé: az élet metaforáinak ereje

Globális metaforák

Az élet – játék

Válaszd meg globális metaforáidat

Egy metafora megmentheti az életedet

Illeszd a szót a tetthez

Metamorfózis hernyóból pillangóba

XI. Fejezet

Az erőt adó tíz érzelem

Hat lépés az érzelmek uralásához

A tíz cselekvési jel

Az erőt adó tíz érzelem

XII. Fejezet

Nagyszerű megszállottság – egy lelkesítő jövő teremtése

Óriási célokból óriási motiváció

A célok lendítenek át saját határaidon, a korlátlan erő birodalmába

A láthatatlan láthatóvá tétele

Miért nem tűz ki mindenki célokat?

Tegnap, ma és holnap

Kulcs a célok eléréséhez: eustressz

Célod el nem érése jelentheti a valódi célod elérését is

Éld meg az álmaidat

Kulcs a célok eléréséhez: kitartás

Szabadítsd fel a hálózatos aktiváló rendszer erejét, hogy elérd céljaidat

Tedd meg az első lépést most!

Hogyan válthatod valóra céljaidat

A célok célja

A legfontosabb lépés

Programozd magad a sikerre

A végső lecke

XIII. Fejezet

Tíznapos mentális kihívás

A vezetők olvasó emberek

II. Rész

Az irányítás gyakorlása – a mester rendszer

14. Fejezet

A legtökéletesebb befolyásolás: a mester rendszer

A kiváló kiértékelés kiváló életet teremt

A gazdagság hatékony kiértékelés eredménye

A változás két fajtája

Teszteld, amit megtanultál

Eljön az idő…

15. Fejezet

Belső értékek: a személyes iránytű

Ha nem ismered igazi értékeidet, készülj fel a fájdalomra

Mi számít értéknek?

Vonzó értékek

Leckék fájdalomból

Taszító értékek

Az önszabotázs forrása: az értékek konfliktusa

Hogyan fedezd fel meglévő értékeidet

Változtasd meg értékeidet, és megváltozik az életed

16. Fejezet

Szabályok: a boldogtalanság lehetséges okai!

Bíró és esküdtszék

Zavarodott, vagy tökéletes?

Erősítenek, vagy gyengítenek-e a szabályaid?

Úgy rendezd el a játékot, hogy nyerni tudj

A megoldás

A zaklatottság oka a szabályok összezavarodása

A szabályok megváltoztatásának kihívása

Kommunikáld a szabályaidat

Szabályok, amelyeket nem törhetsz meg!

A szabályok átrendezése

17. Fejezet

Referenciák: az élet szövete

Mik a referenciák?

Az olvasás táplálja az elmét

Ellenpéldákkal a megfelelő életszemléletért

Gondolatok és tapasztalatok univerzuma

Tágítsd ki referenciáidat, és kitágul az életed

18. Fejezet

Identitás: a növekedés kulcsa

Hogyan alakul ki az identitásod

A legnagyobb fájdalom – az identitásválság magvai

Ki vagy tulajdonképpen?

Egy identitás kialakulása

Önmagad újra kitalálásának képessége

Identitásod jövője

III. Rész

Hét nap életed formálására

19. Fejezet

Érzelmi sorsunk: az egyetlen igazi siker

20. Fejezet

Fizikai sorsunk: a fájdalom börtöne vagy az öröm palotája

Az ifjúság forrása

21. Fejezet

Kapcsolati sorsunk: a megosztás és gondoskodás színtere

22. Fejezet

Pénzügyi sorsunk: kis lépések a kis (vagy nagy) vagyonhoz

A jövő elosztási hulláma

23. Fejezet

Légy feddhetetlen: életviteli kódexed

24. Fejezet

Légy ura idődnek és életednek

25. Fejezet

Pihenj és játssz: még Istennek is volt egy szabadnapja!

IV. Rész

A sors leckéje

26. Fejezet

A legnagyobb kihívás: mit tud elérni egyetlen ember

A végső megoldás

A hajléktalanság kihívása

A börtönrendszerünkkel való szembenézés kihívása

A bandaerőszak kihívása

A környezetünket fenyegető kihívások

Foglalj állást

Tanítsd jól gyermekeidet – saját példáddal

A lehetőségek ajándéka: meghívás jótékonykodásra

Az Anthony Robbins Alapítvány

Az Anthony Robbins vállalatokról

A szerzőről

Köszönetnyilvánítás

Amikor elgondolkodtam azon, hogy milyen hatalmas feladatot teljesítettünk ennek a könyvnek a létrehozásával, eszembe jutott az ünnepelt hátvéd, aki csak a játék utolsó negyedében fut ki a pályára, átlát a zűrzavaron, magabiztosan áttör a védők vonalán, egy tökéletes csavart dobást produkál, amely biztosan átrepül a pálya felett, és, a megfelelő helyen földet érve, meghozza csapatának a győzelmet! A szurkolók éljeneznek, az edzők izgatottak, és a hátvéd boldogan sütkérezik a játék megnyerésének glóriájában. Pedig a győzelem csapatmunka volt! A hátvéd a nyilvános hős; azonban az élet bármely küzdelmében játékosok sokasága vesz részt; ők a rejtett hősök, és ennek a könyvnek a megjelenését nagyon sok ilyen hős segítette. Soha nem arról voltam híres, hogy nem tudom megtalálni a megfelelő szavakat, de ahogy elkezdem papírra vetni azokat az érzéseimet, amelyeket oly sok nagylelkűen önzetlen családtagom, barátom és munkatársam iránt táplálok, az érzelmek egész egyszerűen elborítanak. Sorrendet nagyon nehéz felállítani, mivel ez már a kezdetektől igazi csapatmunka volt.

Feleségemnek, Beckynek, anyámnak és Jairek, Josh, Jolie és Tyler nevű négy gyermekemnek – a ti szeretetetek adja nekem az erőt. Ennél semmi sem fontosabb a számomra.

Asszisztenseimnek – Deena Tuttle-nek és Karen Rish-nek –, a két csodálatos dinamónak, akik még akkor is hűségesek maradtak azon hitvallásunkhoz, hogy amit létrehozunk, az javítani fog a világon, amikor éjszakákra távol kellett maradniuk férjüktől és gyermekeiktől, és jönniük kellett velem keresztül-kasul az országon, miközben mindig kedvesek és támogatók maradtak. Ezt a könyvet lehetetlen lett volna elkészítenem megingathatatlan hűségük nélkül.

Területi értékesítőimnek és menedzsereimnek, akik azon dolgoztak, hogy a különböző városokban megtöltsék számomra a szemináriumi termeket; és franchise vásárlóimnak, a Személyi Fejlődési Konzulenseknek, akik segítettek nekem bizonyítani, hogy a videó alapú szemináriumok milyen sokat jelentenek; köszönet nektek a bátorságotokért és az elkötelezettségetekért. Nagyon hálás vagyok a Robbins Kutató Intézet ügyfélszolgálati képviselőinek, akik ösztönzik ügyfeleinket, hogy cselekvéssel és belső fejlődéssel újabb szintekre jussanak el.

Köszönetem a San Diego-i Robbins Kutató Intézet irodáiban dolgozó csapatom minden tagjának, akik őrült órákat töltöttek azzal, hogy útjára bocsássák az agyszüleményeimet, és megőrizzék vízióm szilárdságát.

Az összes Anthony Robbins Vállalatnál tevékenykedő partnereimnek és társaimnak, különösképp a Fortune Managementnél dolgozó minden kedves barátomnak; a lehetetlen időbeosztásom iránti érzékenységetek megérintette a szívemet.

A szemináriumaim résztvevőinek; sokat tanultam tőletek, és köszönet azért, hogy részt vettetek ebben a munkában. Külön köszönet az 1991-ben végzett osztály tagjainak, akik támogattak engem, amikor több mint két héten át minden éjszaka dolgoztam, hogy időben leadhassam ezt a könyvet.

Earl Strumpellnek, akinek szeretete, barátsága és 24 órás készenléte arra, hogy megszerezzen és fenntartson nekem minden eszközt, amire szükségem volt, biztosította számomra, hogy nyugodtan alkothassak.

Dr. Robert Baysnek, kedves barátomnak, akinek a bölcsessége és feltétel nélküli szeretete segített átvergődnöm a hepehupás úton, és akinek értékes hozzájárulásáért örökké hálás leszek. Köszönet Vicki St. George-nak, a barátok gyöngyének is.

Michael Hutchisonnak, aki folytonosan ragaszkodik a magas színvonalhoz; áldásnak érzem a kapcsolatunkat. Legjobb barátomnak, Michael Keyesnek; köszönet, haver, a humorodért, szellemességedért, szenvedélyedért és támogatásodért. Alan, Linda és Josh Hahnnak az inspirációért és barátságért; bízom további kalandos közös jövőnkben.

A „kastély legénységének”, különösen Theresa Lannonnak és Elizabeth Calfee-nek, akik a legjobb támogatók a földön, köszönet a kastély otthonosságáért!

Jó barátaimnak a Guthy-Renker Corporationnél; Greg Renker, Bill Guthy, Lenny Lieberman, Jon Schulberg és John Zahody, a Casette Production stábjával együtt az utóbbi két évben az egész világon segítettek szétosztani az embereknek a Personal Power (Személyes Erő) filozófiájáról szóló, több mint hétmillió hangkazettámat; ápolom a barátságunkat.

Peter Gubernek, inspiráló telefonhívásaiért és támogatásáért; nagyra értékelem a kapcsolatunkat.

Ken és Marge Blanchardnak; a negyedévenkénti találkozás Beckyvel és velem mindig a kölcsönös csodálat és az egyre növekvő tisztelet forrása volt a számomra.

Martin és Janeth Sheennek, amiért oly kiváló példáját adták a szenvedélynek, szilárd hitnek és elkötelezettségnek; köszönet, hogy fényt jelentettetek nekem.

Az Anthony Robbins Alapítvány valamennyi önkéntesének; önzetlen hozzájárulásotoknak köszönhetően ma már nem ugyanolyan reménytelen a hajléktalanok, a rabok, a gyerekek és az öregek helyzete. Munkátok javulást eredményezett!

Robert Cialdini, Stu Mittleman, Phil Maffetone, Paul Pilzer és John Robbins: a könyvhöz való hozzájárulásotok hatással lesz az emberek életének minőségére.

Jhoon Rhee-nek, a tae-kwon-do nagymesterének, akinek állandó szeretete, lojalitása és tudása nagyobb teljesítményre ösztönzött; tisztelettel meghajlok előtted, uram!

A Fidzsi-szigeteken lévő menedékünk, a Namale Plantation Resort hihetetlen stábjának, és a szomszédos Viville és Nadi lakóinak; igazi példát mutattatok nekem abban, hogy az élet ajándék és öröm, és hogy a boldogság az egyetlen lehetőség az életre.

Jan Millernek és hozzáértő embereinek, akik a könyvkiadás sajátos üzleti világában lojális segítőim; le a kalappal előttük! Dick Snydernek, Bob Asanina-nek és Sarah Baylissnek ismételt köszönetem azért, hogy bíztak bennem.

Azoknak az óriásoknak, akiknek a vállán állok, a tanítóknak, akik oly sokat alakítottak a filozófiámon, stratégiámon és képességeimen, már köszönetet mondtam a Határtalan siker című könyvemben; most ismét üdvözöllek Benneteket.

És végül köszönet mindenkinek, akik a kulisszák mögött dolgoztak, és támogattak engem; ők elsősorban Kathy Moeller, Suzy Gonzales, Joan Meng, Nancy Minkus, Shari Wilson, Mary Kent, Valerie Felts, Leigh Lendzian, Dave Polcino, Cherrell Tarantino, Mark Lamm, Robert Mott, az illusztrátor, és a New York-i Franklin Type dolgozói.

Ezek az emberek soha semmit nem tartottak lehetetlennek. Közös kalandunk során valamennyien elvártuk, és meg is kaptuk a csodákat, és valamennyien növekedtünk, és többé váltunk a folyamatban. Mindannyian óriások vagytok az életemben!

Előszó

New York City Bellevue Kórházának vezető pszichológusaként nagyon sok emberi nyomorúságot látok, és nem csupán a mentálisan beteg emberek körében, akiket kezelünk, hanem annak a „normális”, „egészséges” stábnak a körében is, akik őket kezelik. Ugyanezt a boldogtalanságot látom azoknak a magas funkciókat betöltő, viszonylag sikeres embereknek a körében is, akikkel privát praxisomban foglalkozom. Nagyon gyakran szükségtelen azonban ez a kín és nyomorúság, és végül meg is szűnik, ha az illetőnek sikerül saját irányítása alá vonnia meggyőződéseit, érzéseit és cselekedeteit annak érdekében, hogy élete folyását megváltoztassa. Sajnos, erre a legtöbben képtelenek. Tétlenül várakoznak, aztán a rossz eredményeken próbálnak változtatni, vagy gyakran pszichiáterhez fordulnak, csakhogy panaszkodhassanak rettenetes életükről, vagy hogy valamiféle „megerősítést” kapjanak valaki mástól.

Nem mindig könnyű meggyőzni az embereket arról, hogy felismerjék: saját életük kimenetelét ők maguk határozzák meg. Valójában ez többnyire nagy erőfeszítést kívánó feladat. Következésképpen mindig kerestem az új módszereket és technológiákat, amelyeket alkalmazhatnék a kórházban, valamint privát pácienseim esetében. Öt évvel ezelőtt hallottam először Anthony Robbins munkásságáról, és meg is látogattam egyik szemináriumát New Yorkban. Egy szokatlan estét reméltem, és valóban azt is kaptam. Ami váratlan volt, azt Tony géniusza jelentette az emberi viselkedés és kommunikáció birodalmában. Azon az estén megtudtam, hogy Tony is osztja azt a hitemet, hogy csak az alapvetően egészséges ember képes átvenni az irányítást saját sorsa felett, és teljes életet élni. Nem sokkal ez után részt vettem Tony kéthetes Képesítő Kurzusán (Certification Program), és sok mindent átadtam az ott tanultakból kollégáimnak és pácienseimnek. A tanfolyamot „az élet alapvető tréningjének” neveztem el. Ezután ajánlani kezdtem kazettasorozatait és Unlimited Power (Határtalan siker – a személyes eredményesség új tudománya, Bioenergetic Kiadó, 2007) című könyvét.

Bár néhány kollégám megsértődött vagy meglepődött azon, hogy egy ilyen fiatal ember munkásságát ajánlom, akinek még akadémiai ajánlólevele sincs, de azok, akik valóban olvasták a könyveit, vagy hallgatták őt, egyetértettek velem. Érthető és jó információi mellett Tony tehetsége és érdekfeszítő stílusa is hozzájárul ahhoz, hogy az anyag, amit átad, könnyen érthető legyen.

Végül feleségemmel együtt részt vettünk egy Date With Destiny™ (Találkozás a Sorssal) kurzuson is, ami sok olyan gondolatot tartalmazott, amelyeket Tony legújabb műve: az Ébreszd fel a benned szunnyadó óriást!, részletesen is kifejt. Az a hétvége eszközt adott a kezünkbe ahhoz, hogy saját értékrendünk, szabályaink és önkontrollunk terén olyan változtatásokat vigyünk végbe, amelyeknek köszönhetően életünk az utóbbi két évben sokkal produktívabb és teljesebb lett.

Úgy látom, Tony zseniális tréner az élet játékában. Pontos meglátásaival, intelligenciájával, szenvedélyességével és elkötelezettségével mindig mély benyomást tesz az emberekre, és inspirálja őket. Miközben ezt a könyvet olvastam, az volt az érzésem, mintha valóban Tonyval szemben ülnék, és egy elmélyült, mégis szórakoztató beszélgetésbe elegyednék vele. Csak ajánlani tudom, hogy ismét és ismét olvassák el ezt a művet, mint egy használati utasítást, valahányszor az élet új kihívásokkal áll elő, vagy az útirány megváltoztatását követeli. Az eszközök egész arzenálját kínálja a tartós változások eléréséhez, valamint leckéket ad az életminőség gazdagításához. Az igazság az, hogy ha elegendően sok ember olvasná el ezt a könyvet, és ha őszinte szívvel megfogadná a tanításait, feleslegessé tenné azt a szakmát, amelyben ma a kollégáim és én magam is működünk.

Frederick L. Covan, PhD

Mélyen az emberben ott lakoznak azok a bizonyos szunnyadó készségek;

olyan képességek, amelyek még őt magát is meglepnék,

mert a birtoklásukról soha nem is álmodott;

erők, amelyek képesek lennének forradalmasítani az életét,

ha feltámadnának, és akcióba lépnének.

Orison Swett Marden

I. RÉSZ
Szabadítsd fel belső erődet

I. Fejezet

A sors álmai

„Egy állhatatos ember a sorsban hisz, a szeszélyes ember a véletlen esélyben.”

Benjamin Disraeli

Mindnyájunknak vannak álmaink… Lelkünk mélyén valamennyien hinni akarjuk: különleges adottságunk van arra, hogy javítsunk a dolgokon, hogy kedvező hatással legyünk másokra, és hogy létezésünkkel jobb hellyé tegyük ezt a világot. Életünk valamely szakaszában ott él bennünk az elképzelés arról az életminőségről, amelyre vágyunk, és amit, érzésünk szerint, megérdemlünk. Mégis, sokunknál ezeket az álmokat oly nagymértékben elhomályosítja a frusztráció és a mindennapi rutintevékenységek sokasága, hogy a továbbiakban még csak kísérletet sem teszünk azok megvalósítására. Túl sokan vannak, akiknek az álma szertefoszlik – és ezzel együtt az arra irányuló akaratuk is, hogy maguk alakítsák a sorsukat. Sokan elveszítik a bizonyosság érzését, ami pedig a nyertesek számára elengedhetetlen. Egész életemben azt kutattam, hogyan lehetne visszahozni és megvalósítani ezeket az álmokat, hogyan érhetnénk el, hogy szem előtt tartsuk és alkalmazzuk azt a határtalan erőt és képességet, amely ott szunnyad mindnyájunkban.

Soha nem felejtem el azt a napot, amikor ténylegesen belém hasított az örömteli felismerés, hogy ma már valóban az álmaim szerint élek. Sugárhajtású helikopteremmel egy Los Angeles-i üzleti találkozóról Narancs Megyébe repültem, útban egyik szemináriumomra. Amikor Glendale városa fölött áthaladva hirtelen felismertem egy nagy épületet, megállítottam a helikoptert, és lebegve maradtam fölötte. Letekintve ráismertem arra az intézményre, ahol csupán tizenkét évvel ezelőtt még gondnokként dolgoztam!

Azokban a napokban azon aggódtam, hogy 1960-as Volkswagenem vajon nem esik-e szét a munkahelyemhez vezető 30 perces úton. Életem központi problémáját jelentette, hogy egyáltalán megéljek valahogy; rémült voltam és magányos. Ezen a napon aztán, amikor ott fenn a levegőben lebegtem, ezt gondoltam: „Mekkora változás történhet tíz év alatt!” Akkor is voltak álmaim, de abban az időben úgy tűnt, hogy soha nem fognak megvalósulni. Ma azonban már hiszek abban, hogy múltbeli kudarcaim és frusztrációim tulajdonképpen lerakták az alapot annak megértéséhez, hogy létrejöhet az életnek egy új szintje, amelyet most élvezek. Folytattam a repülést dél felé, a tengerparti út fölött, és mélyen alattam delfineket pillantottam meg, amint a hullámok között szörfözőkkel játszadoztak. Ez olyan látvány, amelyet a feleségem, Becky, és én az élet egyik különleges ajándékaként értékelünk. Végül Irvine fölé értem. Lenézve egy kissé zavarban voltam, amikor megláttam, hogy a szemináriumom színhelye felé vezető lehajtó út csaknem két kilométer hosszan zsúfolva volt autókkal, amelyek lökhárítói csaknem összeértek. Ezt gondoltam magamban: „Na, öregem, remélem, bármi más esemény fog is itt történni ma este, az hamarosan elkezdődik, hogy a szemináriumomra igyekvő emberek időben megérkezhessenek!”

De amint leereszkedtem a helikopter leszállóhelyre, új kép tárult elém: emberek ezreit tartották vissza a biztonsági őrök, ahol éppen leszálltam. Hirtelen kezdtem felfogni a valóságot. A forgalmi dugót éppen azok az emberek okozták, akik az én rendezvényemre igyekeztek! Bár mi úgy 2000 résztvevőre számítottunk, itt egy 7000 fős tömeggel szembesültem – egy olyan előadóteremben, amelyet 5000 főre méreteztek! Miközben a landolás helyéről az arénába sétáltam, emberek százai vettek körül, akik mind meg akartak ölelni, vagy elmesélni, hogy a tevékenységem milyen pozitív hatással volt az életükre.

Hihetetlen történeteket osztottak meg velem. Egy anya bemutatott a fiának, akit korábban „hiperaktívnak” és „tanulásra képtelennek” bélyegeztek. Az ebben a könyvben bemutatott állapot-kezelés alkalmazásával nem csak arra volt képes, hogy megmentse őt a Ritalin gyógyszertől, hanem miután átköltöztek Kaliforniába, ott újból megvizsgálták a fiát, és „zseninek” értékelték! Látni kellett volna az arcát, amikor ezt a fiával kapcsolatos új élményét megosztotta velem! Egy úr arról beszélt, hogyan sikerült megszabadulnia a kokaintól néhány sikerre felkészítő technika alkalmazásával, amelyek ebből a könyvből is megtanulhatók. Egy, az ötvenes éveinek közepén járó pár elmesélte, hogy 15 évi házasság után már a válás határán voltak, de aztán megismerték a személyes szabályok témakörét. Egy kereskedő arról beszélt, hogyan ugrott fel a havi bevétele 2000-ről 12 000 dollárra mindössze 6 hónap alatt, egy vállalkozó pedig elmondta, hogy 3 millió dollárral növelte cége bevételét 18 hónap alatt a minőségi kérdések és az érzelmek kezelésének elveit alkalmazva. Egy csinos fiatal hölgy mutatott egy fényképet korábbi önmagáról, még abból az időből, mielőtt lefogyott volna csaknem 24 kilót az emelőhatás elvének alkalmazásával, amiről szintén részletes leírás van ebben a könyvben.

Oly mélyen megérintettek a termet betöltő érzelmek, és annyira felkavartak, hogy eleinte meg sem tudtam szólalni. Amint a hallgatóságomra néztem, és 5000 mosolygós, derűs, szerető arcot láttam, abban a pillanatban rádöbbentem, hogy most éppen megélem az álmomat! Micsoda nagyszerű érzés tudni, hogy a kétség legkisebb árnyéka nélkül rendelkezem azokkal az információkkal, stratégiákkal, filozófiákkal és képességekkel, amelyek ezen emberek bármelyikének segíteni tudnak abban, hogy alkalmassá tegyék magukat a leginkább vágyott változások elérésére! Képek és érzelmek özöne borított el. Emlékezetembe idéztem egy csupán néhány évvel ezelőtti tapasztalatomat, amikor Kaliforniában, Venice-ben üldögéltem 37 négyzetméteres legénylakásomban, teljesen egyedül, és sírtam, miközben egy Neil Diamond dal szövegét hallgattam: „Létezem, mondtam, de senki nem volt velem. Senki nem hallotta, még a székek sem. Vagyok, kiáltottam. Létezem, mondtam. Elvesztem, és még azt sem tudtam, miért hagytak még mindig egyedül engem.” Emlékembe idéztem azt az érzést, hogy semmit sem számít az életem, olyan, mintha a világ eseményei irányítanák a létemet. Emlékeztem arra a pillanatra is, amikor a sorsom megváltozott, arra a pillanatra, amikor végre ezt mondtam: „Elegem van ebből! Tudom, hogy sokkal több vagyok annál, mint amit szellemileg, érzelmileg és fizikailag a valóságban mutatok.” Abban a pillanatban döntést hoztam, amely örökre átalakította az életemet. Elhatároztam, hogy létemnek úgyszólván minden aspektusát megváltoztatom. Elhatároztam, hogy soha többé nem érem be kevesebbel annál, mint amire képes lehetek. Ki gondolta volna, hogy ez a döntésem egyszer még ilyen hihetetlen pillanatot fog elhozni az életemben?

Aznap este mindent beleadtam a szemináriumomba, és amikor az előadótermet elhagytam, egész embertömeg követett a helikopterig, hogy lássák, amikor elindulok. Az, hogy ez az élmény mélyen meghatott, csupán enyhe kifejezés. Egy könnycsepp gördült le az arcomon, amikor megköszöntem Teremtőmnek ezeket a gyönyörű ajándékokat. Miközben helikopteremmel elrugaszkodtam a gyepről, és emelkedni kezdtem a holdfényes égbolt felé, meg kellett csípnem magam. Vajon ez valóság? Ugyanaz a fickó vagyok, aki hét évvel ezelőtt küszködött, frusztrált volt, egyedül érezte magát, és még arra is képtelen volt, hogy működőképessé tegye az életét? Aki kövér volt, anyagilag teljesen leégett, és azon aggódott, hogy egyáltalán valahogy megéljen? Hogyan sikerülhetett egy ilyen fiatal kölyöknek, mint én, akinek semmije nem volt, csupán egy középiskolai végzettsége, ilyen drámai változást megérnie?

Válaszom egyszerű: megtanultam, hogyan kell jó irányba terelni azt az elvet, amelyet ma az erő, a képességek koncentrációjának nevezek. A legtöbb embernek fogalma sincs arról az óriási képességünkről, amelynek azonnal parancsolni tudunk, mihelyt minden erőforrásunkat életünk egyetlen területének az uralására koncentráljuk. Az irányított fókuszálás olyan, mint a lézersugár, amely képes minden akadályt átvágni, ami látszólag megállíthatna minket. Ha kitartóan összpontosítunk arra, hogy javulást érjünk el valamilyen területen, egyedülálló tulajdonságokat fejleszthetünk ki magunkban ahhoz, hogy valóban jobbá tegyük az adott területet. Sajnos csak nagyon kevesen érjük el azt, amit valóban akarunk, és ez annak a következménye, hogy soha nem irányítjuk a fókuszunkat; nem koncentráljuk az erőinket. Az emberek többsége felületes kontárként halad keresztül az életén, sohasem határozza el, hogy bármit is mesteri szinten meg fog tanulni. Valójában azt hiszem, a legtöbben egyszerűen azért sikertelenek az életben, mert apró dolgokban érnek el nagy eredményt. Úgy gondolom, az élet egyik nagy leckéje az, hogy megtanuljuk megérteni, mi késztet minket arra, hogy éppen azt tegyük, amit teszünk. Mi alakítja az ember viselkedését? Az erre a kérdésre adott válasz kritikus fontosságú kulcsot ad a kezünkbe saját sorsunk alakításához.

Egész életemben folyamatosan egyetlen, kényszerítő vezérgondolat hajtott: Mi hozza létre a különbséget az emberi életek minőségében? Hogy van az, hogy egyes embereknek, a szerény indulás és szörnyű hátterük ellenére, gyakran sikerül olyan életet teremteniük, ami inspiráló lehet a számunkra? És ennek éppen ellentéteként mi az oka annak, hogy oly sok ember, akik kiváltságos környezetbe születnek, és minden adottságuk megvan a sikeres élethez, végül mégis kövéren, frusztráltan és káros szenvedélyekkel sújtva végzik? Mi az, ami egyes emberek életét követendő példává, másokét pedig elrettentő figyelmeztetéssé teszi? Mi az a titok, ami sokak számára szenvedélyt, boldogságot és kellemes életet teremt, míg mások számára a refrén valami ilyesmi lehet: „Hát csak ennyi? Ez minden?”

Saját nagyszerű megszállottságom néhány egyszerű kérdéssel kezdődött: „Hogyan tudom azonnal kézbe venni életem irányítását? Mit tehetek már ma annak érdekében, hogy változást érjek el, ami segíthet nekem és másoknak sorsunk alakításában? Hogyan tudok fejlődni, tanulni, növekedni, és a tudásomat értelmes és szórakoztató módon átadni másoknak?”

Már nagyon fiatal koromban kialakítottam magamban azt a meggyőződést, hogy valamennyien azért vagyunk itt a Földön, hogy egyedi különlegességeinkkel hozzájáruljunk a világ sorsához, és hogy ehhez mélyen mindnyájunkban ott rejtőzködik egy sajátos adottság. Én tehát hiszek abban, hogy valóban lakozik bennünk egy alvó óriás. Mindenkiben van valamiféle képesség, egy adomány, saját géniuszunk, amely csak hasznosításra vár. Lehetünk tehetségesek a művészetben vagy a zenében. Lehet, hogy különleges módon tudunk viszonyulni azokhoz, akiket szeretünk. Lehetünk zseniális eladók vagy feltalálók, kiemelkedőt nyújthatunk az üzleti életben vagy a karrierünkben. Én abban hiszek, hogy a Teremtőnk nem kivételezik, és bár minden egyes ember egyedi teremtmény, mégis azonos lehetőséget kaptunk arra, hogy az életet a maga teljességében megtapasztaljuk. Sok évvel ezelőtt arra a belátásra jutottam, hogy akkor tudom a lehető leghasznosabban eltölteni az életemet, ha olyan célra fordítom, amely túlmutat az életemen. Elhatároztam, olyasmit kell létrehoznom, amely még az én távozásom után is hosszú ideig fennmarad.

Ma élvezem azt a hihetetlen privilégiumot, hogy gondolataimat és érzéseimet szó szerint emberek millióival oszthatom meg könyveimen, kazettáimon és televíziós műsorokon keresztül. Csak az elmúlt néhány évben mintegy negyedmillió emberrel dolgoztam együtt személyesen. Segítséget adtam a Kongresszus tagjainak, igazgatóknak, cégek és országok elnökeinek, menedzsereknek, anyáknak, kereskedőknek, könyvelőknek, ügyvédeknek, orvosoknak, pszichiátereknek, jogtanácsosoknak és hivatásos sportolóknak. Dolgoztam fóbiásokkal, depressziós betegekkel, számos személyiségtípus képviselőivel, és olyanokkal is, akik azt gondolták, nekik nincs személyiségük. Most éppen abban az egyedülálló szerencsében van részem, hogy annak javát, amit tanultam, megoszthatom e könyv olvasóival is, és ez a lehetőség valóban hálássá és izgatottá tesz.

Mindeközben továbbra is folyamatosan törekszem azoknak az erőknek, képességeknek a felismerésére, amelyek az egyénekben lakoznak, és akik ezek segítségével gyakorlatilag egy pillanat alatt bármit és mindent megváltoztathatnak az életükben. Megtanultam, hogy azok a források, amelyekre szükségünk van ahhoz, hogy valóra váltsuk álmainkat, bennünk vannak, csupán arra a napra várnak, amikor úgy döntünk, hogy felébredünk, és igényt támasztunk velünk született jogainkra. Ezt a könyvet azzal az egyetlen céllal írtam, hogy ébresztő és kihívást jelentő felszólítás legyen azok számára, akik elkötelezik magukat egy jobb minőségű élet iránt, hogy kellően kihasználhassák Isten-adta képességeiket. Ebben a könyvben ötleteket és stratégiákat mutatok be, amelyek révén konkrét, mérhető és tartós változásokat hozhatunk létre önmagunkban és másokban.

Látod, azt hiszem, tudom, hogy valójában milyen vagy. Hiszek abban, hogy rokonlelkek vagyunk. A növekedés vágya irányított téged ehhez a könyvhöz. Ez a vágy volt a láthatatlan kéz, amely vezetett. Tudom, hogy függetlenül attól, hol állsz ebben a pillanatban, mindenképpen többet akarsz! Mindegy, hogy mennyire jól végzel már most is valamit, vagy milyen kihívásokkal nézel szembe, mélyen magadban ott él a hit, hogy az élettapasztalatod sokkal nagyobb lehet és lesz is annál, mint amekkora jelenleg. A nagyság sajátos formáját szánta neked a sors, amely létrejöhet egy kiváló szakember, tanár, üzletember, vagy akár egy anya vagy apa személyében. És ami a legfontosabb, nem csupán hiszel ebben, hanem máris cselekedni kezdtél. Nem csak megvásároltad ezt a könyvet, de már most olyasmit teszel, ami, sajnos, manapság szintén különlegesnek számít, vagyis elkezdted olvasni! Statisztikák mutatják, hogy a könyvvásárló emberek nem egészen 10%-a folytatja csak az olvasást az első fejezet után. Micsoda hihetetlen veszteség! Ez egy óriási könyv, amelyet arra használhatsz, hogy óriási eredményeket érj el az életedben. Tudom, te nem olyan ember vagy, aki kontárkodással becsapja magát. Ha állhatatosan előnyt merítesz e könyv minden egyes fejezetéből, akkor ezzel gondoskodsz arról, hogy képes legyél a lehetőségeidet maximálisan kihasználni.

Arra szeretnélek bíztatni, hogy ne csupán azért tegyél meg mindent, hogy teljes egészében elolvasd ezt a könyvet (eltérően a legtöbb embertől, akik abbahagyják), de egyszerűen nap mint nap használd is fel azt, amit tanultál belőle. Ez a legfontosabb és feltétlenül szükséges lépés annak az eredménynek az eléréséhez, amely mellett elkötelezted magad.

Hogyan érjünk el tartós változást

Ahhoz, hogy a változások igazán értékesek legyenek, tartósaknak és következeteseknek kell lenniük. Valamennyien átéltük már, hogy egy pillanatra megváltoztunk, csak hogy a végén még inkább letörtek és kiábrándultak legyünk. Tény, hogy sok ember a félelem és a rettegés érzésével kísérel meg különféle változtatásokat, mivel tudattalanul érzi, hogy a változás úgyis csak időleges lesz. Jól ismert példa erre az olyan ember, akinek el kellene kezdenie diétázni, de egyre azon kapja magát, hogy halogatja a kezdést. Ez elsősorban azért van így, mert a lelke mélyén tudja, hogy a kínok, amelyeket a kívánt változás érdekében el kell viselnie, csupán rövid ideig jelentenek majd jutalmat. Életem legnagyobb részében a tartós változás rendező-elvei után kutattam; sok ilyenről, valamint ezek alkalmazásairól is szó lesz majd a következő oldalakon. Mindenek előtt azonban szeretnék a változás három alapvető vezérelvére rávilágítani, amelyeket azonnal felhasználhatunk életünk megváltoztatására. Miközben ezek az elvek nagyon egyszerűek, mégis rendkívül erőteljesek lehetnek, ha valaki értő módon alkalmazza őket. Ezek pontosan azok a változások, amelyeket egy egyénnek a személyes fejlődése érdekében, egy cégnek a lehetőségek maximális kihasználása érdekében kell megtennie, egy országnak pedig azért, hogy kialakítsa az őt megillető helyet a világban. Valójában a világközösség tagjaiként ezeket a változtatásokat mindnyájunknak meg kell valósítanunk, hogy megőrizhessük az életminőséget egész bolygónkon.

Első lépés

Emeld a mércét!

Ha bármikor őszintén szeretnél egy bizonyos változást elérni, az első dolog, amit meg kell tenned, az önmagaddal szembeni igényszint növelése. Amikor az emberek megkérdezik tőlem, hogy valójában mi változtatta meg az életemet nyolc évvel ezelőtt, elmondom, hogy egyértelműen az volt a legfontosabb, hogy megváltoztattam az önmagammal szemben támasztott követelményeimet. Leírtam minden olyan dolgot, amelyeket többé nem akartam elfogadni az életemben, mindent, amit nem voltam hajlandó tovább tolerálni, továbbá mindent, aminek az elérésére törekedtem.

Gondolj azokra a messzemenő következményekre, amelyeket olyan férfiak és nők idéztek elő, akik megemelték saját követelményszintjüket, és azzal összhangban cselekedtek, elszánva magukat, hogy nem érik be kevesebbel. A történelem feljegyezte olyan emberek inspiráló példáit, mint Leonardo da Vinci, Abraham Lincoln, Helen Keller, Mahatma Gandhi, Martin Luther King, Jr., Rosa Parks, Albert Einstein, César Chávez, Soichiro Honda és sokan mások, akik megtették azt a csodálatosan erőteljes lépést, hogy megemelték igényszintjüket. Ugyanaz az erő, amelyet a szolgálatukba állítottak, a te számodra is elérhető, ha elég bátor vagy ahhoz, hogy megköveteld magadnak. Egy szervezet, egy cég, egy ország – vagy a világ – megváltoztatása önmagunk megváltoztatásának egyszerű lépésével kezdődik.

Második lépés

Változtasd meg korlátozó hiedelmeidet[1]!

Ha megemeled a követelményszintet saját magad számára, de nem igazán hiszel benne, hogy el tudod azt érni, akkor máris szabotálod önmagad. Még csak meg sem kísérled! Hiányzik belőled a bizonyosság érzése, ami lehetővé tenné, hogy kihasználd a lényed legmélyén már ebben a pillanatban is ott szunnyadó képességet. Hiedelmeink olyanok, mint a megkérdőjelezhetetlen parancsok, amelyek megmondják nekünk, hogyan állnak a dolgok, mi lehetséges és mi lehetetlen, mit tudunk megtenni és mit nem. Ezek alakítják minden cselekedetünket, minden gondolatunkat, minden érzésünket, amit tapasztalunk. Mindezek tudatában a hiedelemrendszereink megváltoztatása központi helyet foglal el abban, hogy valódi és tartós változást hozzunk létre az életünkben. Mielőtt a megvalósításukhoz ténylegesen is hozzáfognánk, ki kell fejlesztenünk magunkban a bizonyosság érzését, hogy képesek vagyunk elérni, és el is akarjuk érni kitűzött új céljainkat.

Ha nem tudod átvenni hiedelemrendszereid irányítását, olyan magasra emelheted a követelményszintedet, amilyen magasra csak akarod, soha nem lesz meg benned az a meggyőződés, amellyel annak elérését támogatni tudnád. Mit gondolsz, mit ért volna el Gandhi, ha nem hitt volna szinte minden idegszálával az erőszak nélküli ellenállás erejében? Következetes meggyőződése engedte meg a belső erőforrásaihoz való hozzáférést, és tette őt képessé olyan kihívások teljesítésére, amelyek egy kevésbé elkötelezett embert eltérítettek volna a szándékától. A megerősítő meggyőződés – a bizonyosság érzése – jelentette a minden nagy siker mögött álló erőt egész történelmünk folyamán.

Harmadik lépés

Változtasd meg a stratégiádat!

Annak érdekében, hogy az elkötelezettségedet fenntartsd, az eredmények eléréséhez a legjobb stratégiákra van szükséged. Egyik fő meggyőződésem, hogy ha magasabb célokat tűzöl ki, és rá tudod venni magad, hogy higgyél is bennük, akkor minden bizonnyal meg tudod választani az ehhez szükséges stratégiákat. Egyszerűen meg fogod találni a célhoz vezető utat. Végső soron ez az egész könyv erről szól. Stratégiákat mutat be számodra a munka elvégzésére, és már most elmondhatom, hogy csaknem minden esetben az a legjobb stratégia, ha találsz magadnak egy szerep-modellt, olyan valakit, aki már elérte azt az eredményt, amire vágysz, majd hasznosítanod kell az ő tudását. Tanuld meg tőle, hogyan cselekszik, mi a legfőbb meggyőződése, hogyan gondolkodik. Ezáltal nemcsak jóval hatékonyabb leszel, de rengeteg időt is megspórolsz magadnak, mert nem kell újra feltalálnod a spanyolviaszt. Persze, finomíthatod, alakíthatod a tanultakat, sőt elképzelhető, hogy még nála is jobb leszel.

Ez a könyv információkat és ösztönzést nyújt ahhoz, hogy elkötelezd magad a minőségi változás mindhárom vezérelve mellett. Segít megemelni igényszintedet azáltal, hogy felfedezheted, hol tartasz jelenleg, és hogy felismerd, milyen szintre szeretnél eljutni. Segíteni fog azoknak a legfőbb hiedelmeidnek a megváltoztatásában, amelyek visszatartanak attól, hogy eljuss oda, ahová szeretnél, és segíteni fognak azoknak a meggyőződéseidnek a megerősítésében, amelyek már ma is szolgálnak téged. Támogatni fog továbbá egy egész sor olyan stratégia kifejlesztésében, amelyekkel az általad vágyott eredményt elegánsabban, gyorsabban és hatékonyabban érheted el.

Persze, az életben sok ember tudja, mit kell tennie, de kevés ember cselekszik ténylegesen annak megfelelően, amit tud. A tudás önmagában nem elég! Cselekedned is kell. Ha lehetőséget adsz rá, e könyv lapjain keresztül leszek a személyes trénered. Mit csinál egy személyes tréner? Nos, először is törődik veled. A trénerek éveket töltenek egy bizonyos szakterület beható tanulmányozásával, és folyamatosan gyűjtik a kulcsfontosságú módszereket az eredmények gyorsabb eléréséhez. Ha hasznosítod azokat a stratégiákat, amelyeket a trénered megoszt veled, azonnali és drámai változást érhetsz el a teljesítményedben. Előfordul, hogy személyes vezetőd éppen nem tud semmi újat mondani, de legalább emlékeztet arra, amit már tudsz, és rávesz, hogy azt meg is tedd. Ez a szerep az, amit az engedélyeddel eljátszanék az érdekedben.

Melyek azok a konkrét területek, amelyeken szeretnélek végigkalauzolni? Különféle képességeket fogok felajánlani arra vonatkozóan, hogy miképpen hozhatsz létre tartós javulást az életminőségedben. Együtt fogunk összpontosítani (kontárkodás helyett) az élet azon öt területének alapos megismerésére, amelyek, nézetem szerint, a legnagyobb hatással vannak ránk. Ezek a következők:

1. Érzelmi jártasság

Önmagában ennek a leckének a megértésével nagy utat tehetsz meg a többi négy elsajátítása felé! Gondolj csak bele. Miért akarsz például lefogyni? Azért, hogy kevesebb zsír legyen a testeden? Vagy azért döntesz így, mert arra gondolsz, hogyan fogod érezni magad, ha megszabadulsz azoktól a felesleges kilóktól – több lesz az energiád és a vitalitásod, sokkal vonzóbbnak érzed majd magad mások szemében, ami viszont az egekig növeli az önbizalmadat és az önértékelésedet. Úgyszólván mindenhez, amit tenni akarunk, meg kell változtatnunk annak módját, ahogy érzünk – legtöbbünknek azonban alig van (ha van egyáltalán) gyakorlata abban, hogy miképpen tehetjük ezt meg gyorsan és hatékonyan. Meglepő, milyen gyakran használjuk saját intelligenciánkat arra, hogy terméketlen emocionális állapotba vezessen bennünket, elfeledkezve a velünk született, és mindnyájunkban meglévő tehetségünk sokrétűségéről. Túl sokan tesszük ki magunkat olyan külső események szeszélyeinek, amelyeket esetleg nem tudunk befolyásolni, elmulasztva emiatt, hogy kézbe vegyük érzelmeinket – amelyek pedig teljesen a hatalmunkban vannak –, és így inkább csak rövid távú, gyors javítgatásokra szorítkozunk. Hogyan tudnánk különben megmagyarázni azt a tényt, hogy miközben a világ népességének alig 5%-a lakik az Egyesült Államokban, mégis itt fogyasztják a világ kokain-termelésének 50%-át? Vagy azt, hogy országunk katonai védelmi költségvetése, amely mostanában milliárdokban fejezhető ki, megegyezik azzal a számmal, amit alkoholfogyasztásra költünk? Vagy azt, hogy évente mintegy 15 millió amerikainál diagnosztizálnak orvosi kezelést igénylő depressziót, és hogy több, mint 500 millió dollár értékben írják fel a Prozac nevű antidepresszáns gyógyszert?

Ebben a könyvben felfedezheted majd, mi késztet rá, hogy azt csináld, amit csinálsz, és megtalálhatod a leggyakrabban tapasztalt érzelmek kiváltó okait is. Ezt követően egy több lépésből álló módszert mutatok be, amelynek segítségével megállapíthatod, mely érzelmek erősítenek, melyek gyengítenek, és hogyan használhatod ki mindkét fajta érzelmet legelőnyösebben, úgy, hogy az érzelmeid ne gátló körülményeket jelentsenek, hanem inkább erőteljes eszközöket, amelyek elősegítik legmagasabb képességeid elérését.

2. Fizikai egészség megőrzése

Vajon megéri-e, hogy mindened meglegyen, amiről valaha is álmodtál, miközben gyatra egészségi állapotod meggátol abban, hogy képes legyél élvezni azt? Vajon úgy ébredsz-e minden reggel, hogy energikusnak, erősnek érzed magad, és készen állsz az új napra? Vagy ugyanolyan fáradtan kelsz fel, mint amilyen az előző este voltál, fájdalommal telve, és neheztelve az életre, hogy már megint egy új napot kell kezdened? Olyan életvitelt folytatsz, amely „megfelel” a statisztikáknak? Ugyanis minden második amerikai szívkoszorúér megbetegedésben hal meg, minden harmadik pedig rákban. Egy tizenhetedik századbeli orvos, Thomas Moffett mondását idézve: „saját fogunkkal ássuk meg a sírunkat” helytelen táplálkozásunkkal. Ezt tesszük, amikor teletömjük a testünket zsíros, tápértéket nélkülöző ételekkel, amikor cigarettával, alkohollal és drogokkal mérgezzük a szervezetünket, és közben passzívan üldögélünk a tévékészülékünk előtt. Ez a második lecke segíteni fog fizikai egészséged irányításában annak érdekében, hogy ne csupán jól nézz ki, hanem jól is érezd magad, és légy tudatában, hogy kézben tartod az életedet egy olyan testben, amely vitalitást sugároz, és lehetővé teszi nagy eredmények elérését.

3. Jártasság a kapcsolatépítésben

Saját érzelmeid és fizikai egészséged kézbentartásán kívül nincs más, amit fontosabbnak gondolnék szerelmi, családi, üzleti és társasági kapcsolataid hozzáértő kezelésénél. Hisz végül is ki az, aki tanulni, növekedni szeretne, sikeres és boldog akarna lenni – teljesen egyedül? E könyv harmadik leckéje feltárja annak titkát, hogyan lehetsz képes minőségi kapcsolatok teremtésére – elsősorban önmagaddal, majd másokkal. Első lépésként fel kell ismerned, hogy mit értékelsz a legnagyobbra, mik az elvárásaid, melyek azok a szabályok, amelyek mentén az életet éled, és azok a szabályok hogyan viszonyulnak az élet többi szereplőjéhez. Miután tökéletesen elsajátítottad ezeket a fontos készségeket, megtanulod, hogyan teremthetsz kapcsolatot az emberekkel a lehető legmélyebb szinten, és hogy miképpen élvezheted ennek mindenki által vágyott jutalmát: a jó ügyhöz való hozzájárulás érzését, annak tudatát, hogy sikerült előnyös változásokat hoznod mások életébe. A magam részéről úgy találtam, hogy számomra a kapcsolatok jelentik a legnagyobb erőforrást, mivel ezek nyitják meg a kaput minden egyéb forrás felé, amelyekre szükségem van. E jártasság elsajátítása a növekedés és a mások boldogulásához való hozzájárulás határtalan forrását jelenti számodra.

4. Pénzügyi jártasság

Mire eléri a hatvanötödik életévét, a legtöbb amerikai vagy holtszegény – vagy halott! Ez aligha felel meg annak az állapotnak, amit a legtöbben elképzelnek maguknak, amikor bizakodva tekintenek a nyugdíjas aranykor felé! De ha nem él benned a meggyőződés, hogy megérdemled az anyagi jólétet, és ezt a meggyőződést nem támasztottad alá egy működőképes élettervvel, akkor hogyan is válthatnád valóra dédelgetett terveidet? E könyv negyedik leckéje fogja megtanítani, hogyan lépj túl azon a célon, hogy életed őszén (vagy akár már ma is) éppen csak, hogy meg tudjál élni valahogy. Mivel olyan szerencsések vagyunk, hogy kapitalista társadalomban élhetünk, mindnyájan képesek vagyunk megvalósítani az álmainkat. Mégis, a legtöbben folyamatos pénzügyi nyomást tapasztalunk, és azon fantáziálunk, hogy ha több pénzünk lenne, enyhülne ez a nyomás. Ez egy nagy kulturális tévhit – hadd biztosítsalak arról, hogy minél több pénzed van, valószínűleg annál nagyobb nyomást érzel. A kulcsot nem pusztán a gazdagság hajszolása jelenti, hanem a gazdagsággal kapcsolatos meggyőződéseid és hozzáállásod megváltoztatása, annak érdekében, hogy a gazdagságot a hozzájárulás eszközeként lásd, ne pedig a boldogság végső és egyetlen ismérveként.

Annak érdekében, hogy pénzügyi szempontból bőséget teremthess a magad számára, először meg kell tanulnod, miként lehet megváltoztatni mindazt, ami életedben szűkös körülményeket hoz létre, majd azt, hogy miként kell következetesen megtapasztalni a gazdagság átélése és megtartása, továbbá gyarapítása szempontjából lényeges értékeket, meggyőződéseket és érzelmeket. Ezt követően meg kell határozni céljaidat, és ki kell alakítanod álmaidat, szem előtt tartva a lehető legnagyobb jólét elérését, a lelki béke megtalálását, és annak a felszabadult érzésnek a megteremtését, amelynek birtokában örömmel várhatod az élet által felkínált összes lehetőséget.

5. Okos időgazdálkodás

A mesterművekhez idő kell. Ennek ellenére hányan tudjuk valójában, hogyan kell az időt kihasználni? Nem az időgazdálkodás tudományáról szeretnék itt beszélni; arról lesz inkább szó, hogy ténylegesen úgy tekintsük az időt, úgy torzítsuk és manipuláljuk, hogy szövetségesünkké váljék, ne ellenségünkké. A könyv ötödik leckéje elsősorban arra kíván rámutatni, hogyan vezethet a rövid távú értékelés hosszú távú fájdalomhoz. Megtanulod, hogyan hozzál valódi döntést, és hogyan kell legyőznöd az azonnali jutalom iránti vágyadat, időt hagyva ezzel, hogy a gondolataid, tetteid – sőt még a saját képességeid is – elérjék a teljességüket. Azután bemutatom majd, hogyan tervezd meg a döntéseid végrehajtásához szükséges térképeket és stratégiákat, hogy a megvalósítás során készen állhass a komoly cselekvésre, a „késleltetés” türelmes elviselésére és a rugalmasságra, hogy olyan gyakran változtasd a megközelítési, megoldási módokat, ahányszor csak szükséges. Ha egyszer az időgazdálkodás mesterévé válsz, megérted majd annak igazságát, hogy a legtöbb ember túlbecsüli, amit egy év alatt, és alulbecsüli, amit egy évtized alatt teljesíteni képes!

Nem azért osztom meg veled ezeket a leckéket, hogy ezzel azt sugalljam, ismerem az összes választ, vagy hogy az én életem tökéletes és sima. Én is kivettem a részem a kihívást jelentő körülményekből. De mindezek közepette tudtam tanulni, győztem kitartással, és folyamatosan sikereket értem el éveken keresztül. Minden esetben, amikor kihívásokkal találkoztam, arra használtam fel a belőlük leszűrhető tanulságokat, hogy életemet egy újabb szintre emeljem. És, hozzád hasonlóan, én magam is folyamatosan növelem a tudásszintemet ezen az öt alapvető területen.

Az én életminőségemnek megfelelő élet azonban nem jelenthet választ a te számodra. Az én álmaim és céljaim nem azonosak a te álmaiddal és céljaiddal. Mindazonáltal hiszek abban, hogy mindaz, amit arról tanultam, hogyan változtassam valósággá az álmaimat, hogyan kezeljem a megfoghatatlant, és változtassam realitássá, alapvetően általánosítható a személyes vagy professzionális siker bármely szintjének eléréséhez. Azért írtam ezt a könyvet, hogy cselekvési kézikönyvként szolgáljon – tankönyvként ahhoz, hogy javítsd az életminőségedet és növeld az abból nyerhető élvezeteket. Noha nyilvánvalóan rendkívül büszke vagyok első, Unlimited Power (Határtalan siker, Bioenergetic Kiadó, 2007) című könyvemre, és arra a hatásra, amit világszerte gyakorolt az emberekre, mégis úgy érzem, ez a mostani könyvem számos új és különleges szemponttal egészíti ki annak az erőnek, képességnek a jellemzését, ami segítheti egy magasabb életminőségi szint elérését.

Újból áttekintünk majd néhány alapfogalmat, mivel az ismétlés a tudás atyja. Ezért remélem, ez olyan könyv lesz, amelyet újból és újból elolvasol, olyan könyv, amelyhez mindig visszatérsz, amelyet ösztönző eszközként használsz ahhoz, hogy megtaláld a már eleve benned rejlő válaszokat. Ennek ellenére ne felejtsd el, miközben olvasod a könyvet, hogy nem feltétlenül kell mindent elhinned vagy magadévá tenned, ami benne van. Ragadd meg azokat a dolgokat, amelyeket hasznosaknak gondolsz; kezdd is azokat rögtön alkalmazni. Ahhoz, hogy néhány nagyobb változást elérj, nem kell minden olyan stratégiát megvalósítanod vagy minden olyan eszközzel élned, amelyek ebben a könyvben szerepelnek. Valamennyi stratégiának külön-külön is életet megváltoztató potenciálja van; együtt alkalmazva azonban robbanásszerű eredményt produkálhatnak.

Ez a könyv számos stratégiát bemutat a vágyott siker elérésére olyan rendező elvekkel egyetemben, amelyeket kultúránk néhány legerőteljesebb egyéniségű és legérdekesebb emberéről mintáztam. Különleges lehetőséget jelentett a számomra találkozni és interjúkat készíteni egy sor érdekes emberrel – nagy hatással bíró és különleges karakterű emberekkel – Norman Cousinstól Michael Jacksonig, John Wooden trénertől John Templeton pénzügyi fenoménig, az ipar vezéralakjaitól taxisofőrökig. A következő oldalakon nem csupán a saját tapasztalataim eredményei találhatók meg, hanem annak a több ezernyi könyvnek, kazettának, szemináriumnak és interjúnak az alapján leszűrt tapasztalatok eredményei is, amelyeket életem utolsó tíz éve alatt halmoztam fel, vezettem, illetve készítettem, miközben folyamatosan keresem az izgalmas lehetőségeket, hogy minden nap tanuljak valamit, és egy kicsit tovább fejlődhessek.

E könyv célja nem csupán az, hogy egyetlen rendkívüli változáshoz segítsen hozzá az életedben, hanem fordulópontot szeretne jelenteni ahhoz, hogy egész életedet új szintre emeld. Könyvem középpontjában a globális változások elérése áll. Hogy mit értek ez alatt? Nos, elképzelhető, hogy megtanulod, hogyan érhetsz el bizonyos változásokat az életedben – legyőzhetsz egy félelmet vagy fóbiát, javíthatod kapcsolataid minőségét, vagy leszoktathatod magad a halogatásról. Mindezek hihetetlenül értékes képességek, és ha olvastad a Határtalan sikert, akkor máris sokat elsajátíthattál ezek közül. Mégis, miközben folytatod az olvasást a következő oldalakon, azt fogod találni, hogy vannak olyan kulcsfontosságú „emelési pontok” az életedben, amelyek egyetlen kisebb változtatás végrehajtása esetén szó szerint meg fogják változtatni, át fogják alakítani életed minden aspektusát.

Ennek a könyvnek az a célja, hogy különféle stratégiák ajánlásával segítsen létrehozni, megélni és élvezni azt az életstílust, amelyről jelenleg még csak álmodozol.

Egész sor egyszerű és konkrét stratégiára bukkanhatsz ebben a könyvben arra vonatkozóan, hogy hogyan kezeld bármely kihívás okát, és hogyan változtasd azt meg a lehető legkisebb erőfeszítéssel. Aligha hiszed el például, hogy csupán egyetlen, az általad rendszeresen használt szavak és kifejezések között szereplő szó megváltoztatásával azonnal megváltoztathatod az életre vonatkozó érzelmi szemléletedet. Ugyanilyen hihetetlen, hogy az önmagadnak tudatosan vagy öntudatlanul következetesen feltett kérdések megváltoztatásával azonnal megváltoztathatod, hogy mire figyelj oda, és ennek alapján miként cselekedjél életed minden egyes napján. Nehezen hihető, de egyetlen meggyőződésed megváltoztatásával erőteljesen megváltozhat boldogságérzeted szintje is. A következő fejezetek segítségével azonban – egyebek mellett – mesterfokon elsajátíthatod ezeket a technikákat, hogy a kívánt változásokat előidézhesd.

Mindezek alapján nagy megtiszteltetésnek tartom, hogy kapcsolatba kerülünk egymással, amint együtt megkezdjük felfedező utunkat és legmélyebb és legigazibb képességeink valóra váltását. Az élet ajándék, amely kiváltságot, lehetőséget és felelősséget kínál nekünk arra, hogy visszaadjunk valamit azáltal, hogy többek leszünk.

Felfedező utunk első állomását jelentik a…

1. 1. Az angol szövegben a belief szó szerepel, amelynek jelentése: hit, hiedelem, vélekedés, meggyőződés, bizalom, azonban egyik magyar szó sem felel meg pontosan az eredeti kifejezésnek. A továbbiakban legtöbbször a hiedelem szót használtam, de a kontextustól függően időnként meggyőződésnek fordítottam. A 4. Fejezetben (84. oldal) a fogalom további felosztásaként szereplő opinion, belief és conviction szavak fordítása rendre: vélemény, hiedelem és meggyőződés. (A ford.)

II. Fejezet

Döntések: a képességhez vezető ösvény

„Az ember arra született, hogy éljen, és nem arra, hogy felkészüljön az életre.”

Boris Pasternak

Emlékszel, amikor Jimmy Carter volt még az USA elnöke, a Birodalom visszavágott, Yoda- és PacMan-őrület tombolt, és emlékszel Brooke Shields Calvin Klein-reklámjaira? És amikor Khomeini ajatollah került uralomra Iránban, és túszul ejtette amerikai honfitársainkat? Lengyelországban pedig a gdanski hajógyárban egy Lech Walesa nevű villanyszerelő elképesztő dolgot vállalt: elhatározta, hogy ellenállásba kezd a kommunista hatalom ellen; sztrájkra szólította fel munkatársait, és amikor ki akarták őt zárni a munkahelyéről, egyszerűen átmászott a falon. Azóta sok fal leomlott már, ugye?

Emlékszel, amikor hallottad a hírekben, hogy John Lennont meggyilkolták? Emlékszel, amikor Washington állam délnyugati csücskében kitört a Mount Saint Helens vulkán, és nagy pusztítást vitt véghez csaknem 400 négyzetkilométernyi területen? Szurkoltál, amikor az Egyesült Államok esélytelenebb hoki-csapata legyőzte a szovjeteket, és harcba szállt az olimpiai aranyéremért? Mindez 1980-ban történt, alig több mint 10 évvel ezelőtt.

Gondolkozz csak el egy pillanatra. Hol voltál akkor? Milyen voltál? Kik voltak a barátaid? Miféle reményeket és álmokat dédelgettél magadban? Ha megkérdezte volna tőled valaki: „Hol leszel majd tíz-tizenöt év múlva?”, mit feleltél volna neki? Vajon ott tartasz-e ma, ahol, annak idején, lenni akartál? Egy évtized nagyon gyorsan el tud repülni, nem igaz?

Ennél sokkal fontosabb azonban, hogy ma feltegyed magadnak a kérdést: „Hogy fogom leélni életem következő tíz évét? Hogyan kell ma élnem annak érdekében, hogy létrehozzam azt a holnapot, amely mellett elköteleztem magam? Mi mellett fogok mostantól kezdve kiállni? Mi az, ami most azonnal fontos nekem, és mi az, ami hosszú távon fontos? Mik azok a lépések, amelyeket már ma megtehetek, és amelyek végső soron a jövendő sorsomat alakítják majd?”

Mához tíz évre egészen biztosan megérkezel. A kérdés csak az, hogy hova! Kivé válsz akkorra? Hogyan fogsz élni? Mit fogsz másoknak visszaadni? Most van az ideje annak, hogy életed következő tíz évét megtervezd – nem akkor, amikor már túljutottál rajta. Meg kell ragadnunk a pillanatot. Máris benne vagyunk egy új évtized első éveiben, és belépünk a huszadik század utolsó éveibe! És rövidesen beköszönt a huszonegyedik század, az új millennium. Mielőtt észbe kapnál, máris itt lesz a 2000. év, és úgy fogsz emlékeidbe merülve visszanézni napjainkra, ahogy azt az imént tetted, az 1980-as évekkel kapcsolatban. Vajon elégedett leszel-e, vagy inkább nyugtalan, amikor a kilencvenes évekre visszatekintesz? Öröm fog eltölteni, vagy zaklatottság?

Az 1980-as évek elején tizenkilenc éves kölyök voltam. Magányosnak és frusztráltnak éreztem magam. Gyakorlatilag nem volt semmi vagyonom. Nem álltak rendelkezésemre sikertrénerek, nem voltak sikeres barátaim vagy mentoraim, nem rendelkeztem világosan megfogalmazott célokkal. Esetlen voltam és kövér. Néhány rövid éven belül azonban felfedeztem magamban egy képességet, egyfajta belső erőt, amit felhasználtam életem csaknem valamennyi területének az átformálására. És miután ezt a képességet mesteri szintre fejlesztettem, egy év alatt sikerült forradalmasítanom az életemet. Ez a képesség jelentette az eszközt, amelynek segítségével hatalmas mértékben megnöveltem az önbizalmamat, és azon keresztül azt a képességemet is, hogy cselekedni tudjak, és mérhető eredményeket produkáljak. Ez segített abban is, hogy visszaszerezzem az irányítást fizikai jól-létem felett, és véglegesen megszabaduljak csaknem húszkilónyi zsírfeleslegtől. Ezután meghódítottam álmaim asszonyát, feleségül vettem, és olyan családot alapítottam, amilyenre vágytam. Ennek a képességnek köszönhetem, hogy bevételemet a létminimum szintjéről évi egymillió dollár fölé emeltem. Kicsi apartmanomból (ahol konyha híján a fürdőkádban mosogattam) elköltöztem családom jelenlegi otthonába, a Del Mar kastélyba. Ennek a belső erőnek a felfedezése, vagyis ez az egyetlen meghatározó jellegű különbség juttatott el engem a teljes magányból és jelentéktelenségből abba az állapotba, amelyben hálás lehetek az új lehetőségekért, amelyek révén az egész világon valamivel hozzá tudok járulni emberek millióinak a boldogulásához. És ezt az erőt használom most is életem minden egyes napján, hogy személyes sorsomat alakítsam.

A Határtalan sikerben alaposan megvilágítottam, hogy életünk alakításának leginkább erőteljes módja az, ha rábírjuk magunkat a cselekvésre. Az emberek által produkált eredmények közötti különbség abból fakad, hogy ugyanabban a szituációban mit tettek másképpen, mint mások. Különböző cselekvések különböző eredményeket hoznak. Hogy miért? Mert minden cselekvés egy mozgásba lendült ok, és hatása ráépül olyan múltbeli hatásokra, amelyek meghatározott irányba mozgatnak bennünket. Minden egyes irány a végső úti célunk: a sorsunk felé vezet.

Alapjában véve, ha irányítani akarjuk az életünket, ellenőrzésünk alá kell vonnunk visszatérő tevékenységeinket. Életünket következetes cselekvéseink alakítják, nem pedig azok, amelyeket csak nagy ritkán végzünk. A legfontosabb kulcskérdés tehát a következő: Mi az, ami megelőzi valamennyi cselekvésünket? Mi határozza meg, milyen lépéseket vállalunk fel, és ezért aztán kivé válunk, és mi lesz végső soron a sorsunk az életben? Mi cselekvéseink mozgató rugója?

A válasz természetesen az, amire folyamatosan utalok: az elhatározás ereje. Minden, ami az életedben történik – ami felvillanyoz, és ami kihívást jelent –, egy döntéssel kezdődik. Hiszek abban, hogy az elhatározásaid pillanatai azok, amelyek a sorsodat alakítják. Azok a döntések, amelyeket éppen most, nap mint nap hozol, meghatározzák, hogy érzed magad már ma, és hogy kivé fogsz válni az elkövetkezendő években.

Ha visszatekintesz az elmúlt tíz évre, voltak-e benne olyan pillanatok, amikor egy másfajta döntés nyomán ma radikálisan eltérő lenne az életed a mostanitól? Ennél jobb vagy rosszabb életed lenne? Lehet például, hogy hoztál egy karriereddel kapcsolatos döntést, amely megváltoztatta az életedet. Vagy lehet, hogy ezt a döntést elmulasztottad meghozni. Lehet, hogy úgy döntöttél az elmúlt tíz évben, hogy megházasodsz – vagy elválsz. Elképzelhető, hogy vettél egy kazettát, egy könyvet, vagy részt vettél egy szemináriumon, amely megváltoztatta a meggyőződésedet és a tetteidet. Lehet, hogy úgy döntöttél, gyermekeket vállalsz, vagy lemondtál erről, a karriered érdekében. Talán úgy döntöttél, hogy pénzt fektetsz egy otthonba vagy üzletbe. Talán elhatároztad, hogy tornázni kezdesz, vagy éppen feladtad a testedzéssel kapcsolatos céljaidat. Lehet, hogy úgy döntöttél, leszoksz a dohányzásról. Esetleg úgy határoztál, hogy az ország másik felébe költözöl, vagy világ körüli útra indulsz. Hogyan vezettek el ezek a döntések életed jelen pontjához?

Tapasztaltad a tragédia, a frusztráció, az igazságtalanság vagy a reménytelenség érzését életed utolsó évtizedében? Ami engem illet, én igen. Ha így volt, mit döntöttél, hogy tegyél ellene? A végsőkig küzdöttél, vagy éppenséggel feladtad? Milyen hatással voltak ezek a döntések jelenlegi életutadra?

„Nem a körülmények teremtik az embert; az ember teremti a körülményeket.”

Benjamin Disraeli

Mindennél jobban hiszek abban, hogy sorsunkat a döntéseink határozzák meg, és nem az életünk körülményei. Tudjuk, hogy vannak emberek, akik bizonyos előnyökkel születtek: ezek lehetnek genetikus előnyök, környezeti előnyök, családi előnyök vagy kapcsolati előnyök. De azt is tudjuk, hogy számos olyan emberrel is találkozhatunk, illetve olvashatunk, vagy hallhatunk róluk, akik váratlanul áttörik körülményeik határait azáltal, hogy új döntéseket hoznak arról, mit is kezdjenek az életükkel. Ezzel példát szolgáltatnak az emberi lélek korlátlan erejére.

Ha úgy döntünk, megtehetjük, hogy életünk ezeknek az inspiráló példáknak az egyike legyen. Hogyan? Egyszerűen úgy, hogy már ma döntést hozunk arról, hogyan fogunk élni a következő évtizedben, és azon túl. Ha nem döntesz arról, hogyan fogsz élni, azzal is döntést hoztál, nem? Arról döntöttél, hogy hagyod a körülmények által irányítani magad, ahelyett, hogy te alakítanád a saját sorsodat. Az én egész életem szinte egyetlen nap alatt változott meg – azon a napon, amikor nem csak arról döntöttem, hogy az életemben mit szeretnék birtokolni, vagy mivé szeretnék válni, hanem amikor döntésemmel mindezekkel kapcsolatban kötelezettséget is vállaltam önmagammal szemben. Ez egy egyszerű, ámde kritikus fontosságú különbség.

„Várjatok csak! Várjatok! Figyeljetek rám!… egyáltalán nem szükségszerű, hogy csupán birkák maradjunk!”

Gondolkodj csak el egy pillanatra. Vajon van-e különbség aközött, hogy érdeklődsz valami iránt, vagy elkötelezed magad mellette? Hát persze, hogy van! Gyakran mondanak ilyeneket az emberek: „Az ördögbe is, én tényleg szeretnék több pénzt keresni!”, vagy „Szeretnék közelebb kerülni a gyermekeimhez!”, vagy „Én tényleg szeretném jobbá tenni a világot!” Az ilyen fajta kijelentésekben azonban egyáltalán nincs semmiféle elkötelezettség. Ezek pusztán megállapítanak valamilyen vágyat, mondván: „Érdekelt vagyok abban, hogy ez megtörténjék, ha ezért nekem nem kell tennem semmit.” Ebben semmiféle erő nincs! Ez csak egy gyenge imádság, amely még a megvalósulásba vetett hitet is nélkülözi.

Nem csak arról kell döntést hoznod, hogy milyen eredmény mellett kötelezed el magad, hanem arról is, hogy milyen személlyé akarsz válni. Amint arról az 1. Fejezetben már szó volt, fel kell állítanod olyan követelményeket, amelyekről úgy gondolod, elfogadható magatartási formát jelentenek a magad számára, és el kell döntened, mit várhatsz el azoktól, akikről gondoskodsz. Ha nem állítod fel az alapvető normát arra vonatkozóan, hogy mit fogadsz el az életedben, könnyen belecsúszhatsz olyan magatartásba, hozzáállásba vagy életformába, amely messze alatta van annak, amit megérdemelsz. Fel kell állítanod ezeket a normákat, és ezek szerint is kell élned, függetlenül attól, mi történik az életedben. Ha minden elromlik, ha elmossa az eső az ünnepségedet, ha összeomlik a tőzsde, ha elhagy a szerelmed, ha senki nem adja meg neked a szükséges támogatást, akkor is ki kell tartanod a döntésed mellett ahhoz, hogy a legmagasabb szinten élhesd az életedet.

Sajnos, a legtöbb ember nem ezt teszi, mivel túlságosan is buzgók a kifogások gyártásában. Azért nem érik el a céljaikat, azért nem élik az általuk vágyott életet, mert a szüleik nem jól bántak velük, mert ifjú korukban híján voltak a lehetőségeknek, mert hiányos az iskolázottságuk, vagy, mert túlságosan öregek, illetve fiatalok. Mindezek a kifogások nem egyebek, mint hiedelemrendszerek! És nem csupán korlátozóak, hanem egyenesen pusztítóak is.

A döntési képesség felhasználása lehetőséget ad, hogy túltedd magad bármely kifogáson, ami megakadályozná, hogy életed valamely részét vagy egészét azonnal megváltoztasd. Döntésed ereje megváltoztathatja a kapcsolataidat, a munkakörnyezetedet, fizikai állóképességed szintjét, bevételeidet vagy érzelmi állapotodat. Meghatározhatja, boldog vagy-e, vagy szomorú, frusztrált vagy-e, vagy izgatott, a körülmények rabszolgája vagy-e, vagy élvezed a szabadságot. Ez jelenti a változás forrását az egyénen, a családon, a közösségen, a társadalmon, sőt egész világunkon belül is. Mi minden megváltozott Kelet-Európában az utóbbi néhány év alatt! Az ottani emberek – olyanok, mint te vagy én – új döntéseket hoznak arról, mi mellett állnak ki, mi elfogadható és mi elfogadhatatlan a számukra, és mi az, amit többé nem tolerálnak. Minden bizonnyal Gorbacsov döntései segítettek kikövezni az utat, de az alapvető gazdasági és politikai változások felé vezető út alapjait a Lech Walesához hasonló emberek elszántsága és a magasabb igényszint iránti elkötelezettsége építette ki.

Gyakran teszem fel a kérdést olyan embereknek, akik az állásukra panaszkodnak: „Miért ment akkor ma dolgozni?”. Erre általában az a válaszuk: „Hát, mert muszáj!”. Egy dologra azonban emlékeznünk kell: gyakorlatilag semmi olyan nincs ebben az országban, amit meg kell tennünk. Az biztos, hogy nem kell munkába menned. Itt nem! És az is biztos, hogy nem kell egy meghatározott helyen dolgoznod egy meghatározott napon. Amerikában nem! Nem kell ugyanazt tenned, mint amit az utóbbi tíz évben tettél. Dönthetsz úgy, hogy ma valami mást, valami újat csinálsz. Akár ebben a pillanatban is hozhatsz egy döntést: visszatérsz az iskolába, táncolni vagy énekelni tanulsz, átveszed az ellenőrzést pénzügyeid felett, elsajátítod a helikoptervezetést, követsz egy hirtelen támadt jó ötletet, meditálni kezdesz, bekapcsolódsz egy társastánc tanfolyamba, meglátogatsz egy NASA kiképző tábort, megtanulsz franciául, több mesét olvasol a gyerekeidnek, több időt töltesz a virágoskertedben, vagy elrepülsz a Fidzsi-szigetekre, hogy ott élj. Ha igazán elszánod magad, csaknem mindent megtehetsz. Ha tehát nem szereted a jelenlegi viszonyokat, amelyek között élsz, még ma döntsd el, hogy megváltoztatod. Ha gyűlölöd a jelenlegi állásodat, válts munkahelyet. Ha eleged van abból, ahogy saját magad iránt érzel, változtass rajta. Ha a fizikai vitalitás és az egészség magasabb szintjére vágysz, azonnal kezdhetsz változtatni. Egy pillanat alatt megragadhatod ugyanazt az erőt, amely a történelmet is alakította.

Azért írtam ezt a könyvet, hogy arra biztassalak, ébreszd fel magadban az elhatározás óriási erejét, és hogy megköveteld magadtól a határtalan lehetőségek, a sugárzó vitalitás és az örömteli szenvedély veled született jogát! Tudnod kell, hogy akár már most is hozhatsz olyan új döntést, ami azonnal megváltoztatja az életedet – döntést egy szokásodról, amin változtatni akarsz, vagy egy mesteri szintre fejlesztendő képességről, vagy arról, hogyan kezeld az embereket, vagy hogy telefonálnod kellene valakinek, akivel már évek óta nem beszéltél. Lehet, hogy van valaki, akivel fel kellene venned a kapcsolatot, hogy segítse karriered további építését. Lehet, hogy most azonnal hozhatnál egy döntést, hogy élvezni és ápolni akarod a legpozitívabb érzelmeket, amelyek napi szinten való megtapasztalására rászolgáltál. Lehet, hogy több örömet, vagy több jókedvet, vagy több önbizalmat, vagy több lelki békét választhatnál? Még mielőtt lapoznál egyet a könyvben, hasznosíthatod a már benned lakozó erőt. Hozd meg most azt a döntést, amely a növekedés és a boldogság új, pozitív és erőteljes irányába indíthat el.

„Semmi sem állhat ellent az emberi akaratnak, amely a kinyilvánított célja érdekében kész kockára tenni akár még a létezését is.”

Benjamin Disraeli

Életed abban a pillanatban megváltozik, amint egy új, következetes és elkötelezett döntést hozol. Ki gondolta volna, hogy egy csendes, szerény embernek – egy elveit tekintve pacifista kereskedelmi ügyvédnek – akkora ereje lehet, hogy képes szembeszállni egy roppant birodalommal? Mahatma Gandhi hajthatatlan meggyőződése, hogy Indiát meg kell szabadítani a brit uralomtól, mégis szinte valóságos puskaporos hordónak bizonyult, amely események egész láncolatát hozta mozgásba, örökre megváltoztatván a világ erőviszonyait. Az emberek nem látták, hogyan tudná megvalósítani a céljait, de ő nem hagyott magának más választási lehetőséget, mint hogy a lelkiismerete szerint cselekedjék. Egyszerűen nem volt hajlandó más lehetőséget elfogadni.

Az eltökéltség volt John F. Kennedy erejének a forrása is, amikor szembeszállt Nyikita Hruscsovval a kubai rakétaválság feszültséggel terhes időszakában, és elkerülte a III. Világháborút. Szintén az eltökéltség volt Martin Luther King, Jr. erejének a forrása, amikor ékesszólóan adott hangot egy olyan nép csalódottságának és törekvéseinek, amely már nem akar még több elutasításban részesülni, és ezzel arra késztette a világot, hogy figyeljenek fel szavaira. Az eltökéltség volt a forrása annak, hogy Donald Trump meteorként emelkedett az üzleti világ csúcsára, és ez volt a forrása végzetes bukásának is. Ez az erő volt az, amely lehetővé tette, hogy Pete Rose a fizikai képességeit egészen a Hírességek Csarnokának megfelelő színvonalra felhozza – majd hogy végül lerombolja élete álmát. A döntések egyformán lehetnek mind a problémák, mind pedig a hihetetlen örömök és lehetőségek forrásai. Ez az erő idézi elő azt a folyamatot, amelynek során a láthatatlan láthatóvá válik. A valódi döntések álmaink valóra váltásának katalizátorai.

A legizgalmasabb dolog ezzel az erővel, ezzel a hatalommal kapcsolatban az, hogy már most a birtokában vagy. A döntés robbanásszerű lendülete nem valami olyasmi, ami csak a megfelelő ajánlólevéllel, pénzzel vagy családi háttérrel rendelkező kiválasztott keveseknek van fenntartva. Elérhetik azt az egyszerű munkások éppúgy, mint a királyok. Azonnal elérheted te is, akár már most, ennek a könyvnek az olvasása közben. A következő pillanatban már alkalmazhatod is ezt a hatalmas erőt, amely várakozva lakozik benned, csak össze kell gyűjtened a bátorságodat, hogy előhívd. Talán ma lesz annak a napja, amikor végleg eldöntöd, hogy személyedben sokkal több vagy, mint amit magadról mutattál? Talán a mai nap lesz az, amikor egyszer s mindenkorra eldöntöd, hogy életedet összhangba hozod belső éned minőségével? Azután elindulsz, kijelentve a következőket: „Ez vagyok én. Erről szól az életem. És ez az, amit tenni fogok. Semmi sem állíthat meg abban, hogy elnyerjem méltó sorsomat. Ezt senki nem tagadhatja meg tőlem!”

Képzelj el egy erőteljesen büszke egyént, egy Rosa Parks nevű nőt, aki 1955-ben egy szép napon felszállt egy autóbuszra az alabamai Montgomeryben, és megtagadta, hogy átadja a helyét egy fehér embernek, amire pedig a törvény kötelezte volna. A polgári engedetlenségnek ez a részéről tanúsított békés aktusa tüzes vitát váltott ki, és szimbólummá vált a későbbi generációk számára. Ez volt a polgárjogi mozgalom kezdete, olyan esemény, amely a vele kapcsolatos heves reagálásokon keresztül öntudatra ébresztette a közvéleményt, és amellyel még ma is nehézségeink vannak, amikor újra definiálni akarjuk a valamennyi amerikait fajra, hitre vagy nemre való tekintet nélkül megillető egyenlőség, lehetőség és igazság fogalmát. Vajon gondolt-e Rosa Parks a jövőre, amikor visszautasította azt, hogy átadja a helyét az autóbuszon? Vajon volt-e valamilyen isteni terve arra, hogyan tudná megváltoztatni egy társadalom struktúráját? Talán. De sokkal valószínűbb, hogy az a döntése késztette cselekvésre, hogy egy magasabb normához fogja tartani magát. Milyen messzire vezető hatása lehet egyetlen nő döntésének!

Ha erről így gondolkodsz: „Szeretnék én is ilyen döntéseket hozni, de láttam én már ebből igazi tragédiákat is!”, akkor hadd ajánljam a figyelmedbe Ed Roberts példáját. Ő egy „normális”, kerekes székbe kényszerült ember, akit az a döntése tett különlegessé, hogy látszólagos határain túlmenően akart cselekedni. Ed tizennégy éves korában nyaktól lefelé lebénult. Lélegeztető készüléket használ, hogy hatalmas hátránya ellenére nappal „normális” életet élhessen, éjszakáit pedig vastüdőben tölti. Miután folyamatosan harcol a paralízis ellen, és néhányszor már csaknem az életét is elvesztette, joggal dönthetett volna úgy is, hogy a saját fájdalmára koncentrál, de ehelyett ő azt választotta, hogy másoknak segít.

De hát mit sikerült tennie? Az a döntése, hogy felveszi a küzdelmet a gyakran leereszkedőnek talált világ ellen, az utóbbi tizenöt évben nagyon sok javulást eredményezett a mozgáskorlátozottak életminőségében. Szembekerülve a fizikailag hátrányos helyzetűek képességeivel kapcsolatos mítoszokon, Ed formálta a közvéleményt, és kezdeményezte, hogy kerekesszékkel is el lehessen jutni mindenhová, megközelítő rámpák és kapaszkodó korláttal ellátott speciális parkolóhelyek segítségével. Ő lett az első olyan ember, aki mind a négy végtagjának bénultsága ellenére elvégezte a kaliforniai Berkeley Egyetemet, és végül a Kaliforniai Rehabilitációs Minisztérium vezetője lett, ahol tovább folytatta úttörő harcát a fogyatékkal élők helyzetének javításáért.

Ed Roberts erőteljes bizonyság arra, hogy nem az számít, honnan indulsz, hanem az, hogy milyen döntéseket hozol arról, hogy hová akarsz végül eljutni. Ed valamennyi cselekvését a döntés egyetlen erőteljes, elkötelezett pillanata alapozta meg. Mit tudnál kezdeni az életeddel, ha valóban elszánnád magad?

Sokan így reagálnak erre: „Nos, én is szeretnék hasonló döntéseket hozni, de nem vagyok biztos abban, hogyan tudnám megváltoztatni az életemet.” Megbénítja őket a félelem, hogy nem tudják pontosan, hogyan is válthatnák valóra az álmaikat. Mindez oda vezet, hogy soha nem hozzák meg azt a döntést, amely olyan mesterművé tehetné az életüket, amilyenre rászolgáltak. Fogadd el tőlem, hogy egyáltalán nem fontos az, hogy már a kezdeteknél is tudd, hogyan fogod a kívánt eredményt elérni. Csupán az a fontos, hogy elhatározd: találsz majd hozzá utat, akármi is legyen az. A Határtalan siker II. részében már körvonalaztam a „Siker Alapvető Receptjét” (The Ultimate Success Formula), amely leírja azt az egyszerű folyamatot, ahogy eljuthatsz oda, ahová szeretnél: 1) Határozd el, mit akarsz, 2) Cselekedj, 3) Éleslátás kifejlesztésével ellenőrizd, mi működik, és mi nem, és 4) Rugalmasan váltogasd a megközelítésedet, amíg el nem éred, amit akarsz. Ha elhatározod, hogy valamiféle eredményt produkálsz, az beindít különféle eseményeket. Ha egyszerűen döntést hozol arról, mit akarsz, ráveszed magad a cselekvésre, tanulsz belőle, és váltogatod a megközelítésedet, ezzel létrehozod az eredmény eléréséhez szükséges lendületet. Amint valóban elkötelezed magad, hogy megteszel valamit, a „hogyan” mindig felbukkan.

„Valamennyi kezdeményező és alkotó cselekedetet illetően egyetlen alapvető igazság létezik – abban a pillanatban, amikor valaki határozottan elkötelezi magát, a Gondviselés is működésbe lép.”

Johann Wolfgang von Goethe

Ha a döntéshozatal olyan egyszerű és erőteljes dolog, akkor miért nem követi több ember a Nike azon tanácsát, hogy „Just do it!” (Csak csináld!)? Azt gondolom, ennek egyik legegyszerűbb oka, hogy az emberek nagy része még azt sem ismeri fel, mit jelent egyáltalán valódi döntést hozni. Nem érzékelik annak a változásnak az erejét, amelyet egy megfelelő, elkötelezett döntés létrehoz. A probléma részét képezi az is, hogy sokáig pontatlanul használtuk a „döntés” szót, ami ennek következtében olyan értelmet kapott, mint valamiféle kívánságlista. Döntéshozatal helyett folyamatosan preferenciákat állítunk. Valódi döntéshozatalnál, ahelyett, hogy azt mondanánk, „Szeretnék leszokni a dohányzásról!”, azonnal ki kell zárnunk minden más választást. A „decision” (döntés) szónak valójában latin gyökerei vannak: a de jelentése „-ból, -ből”, a caedere pedig azt jelenti, „vágni”. Valódi döntéshozatal esetén elkötelezzük magunkat egy bizonyos eredmény elérése mellett, és elvágjuk, elhatároljuk magunkat minden más lehetőségtől.

Ha valóban eldöntöd, hogy soha többé nem gyújtasz rá, akkor erről van szó. Túl vagy rajta! Soha többé még csak fontolóra sem veszed a dohányzás lehetőségét. Ha egyike vagy azoknak, akik már gyakorolták ilyen módon a döntés erejét, akkor tudod, miről beszélek. Egy alkoholista tudja, hogy még több éves abszolút absztinencia után is, ha egyszer azzal a buta ötlettel kábítja magát, hogy egyetlen pohár italt megengedhet magának, akkor mindent elölről kell kezdenie. Miután egy valódi döntést hoztunk, akár csak egyet is, a legtöbben hatalmas megkönnyebbülést érzünk. Végre átjutottunk a kerítésen! És valamennyien tudjuk, milyen nagyszerű érzés, ha világos, megkérdőjelezhetetlen célunk van.

Ez a fajta világosság erőt ad. Ha tisztán látod, képes is vagy létrehozni azt az eredményt, amelyet valóban el akarsz érni az életedben. A kihívást a legtöbbünk számára az jelenti, hogy ha hosszú időn keresztül nem hozunk döntéseket, akkor elfelejtjük, milyen érzés is az. „Döntéshozó izmaink” elsatnyulnak! Egyesek még azt is alig tudják eldönteni, hogy mit ebédeljenek.

Hogyan erősíthetjük ezeket az izmainkat? Adjunk nekik edzési programot! Ahhoz, hogy jobb döntéseket hozzunk, gyakrabban kell döntenünk. Aztán meg kell győződnünk arról, hogy minden döntésünkből tanultunk-e, beleértve azokat is, amelyek rövid távon látszólag nem működnek: ezek értékes megkülönböztető tulajdonságokkal szolgálhatnak a jobb értékeléshez, és így a jövőbeni döntésekhez. Vedd észre, hogy a döntéshozatal, bármely olyan más képességhez hasonlóan, amit javítani szeretnél, annál jobbá válik, minél többet gyakorolod. Minél gyakrabban hozol döntéseket, annál inkább tapasztalod majd, hogy valóban ellenőrzésed alatt tartod az életedet. Örömmel várod a jövőbeni kihívásokat, és úgy tekintesz rájuk, mint lehetőségekre, hogy újabb megkülönböztető jegyeket ismerhess fel, és ismét javíthasd életminőségedet .

Nem tudom eléggé hangsúlyozni annak értékét és erejét, amikor akár csak egyetlenegy olyan megkülönböztető tulajdonságra – akár csak egyetlen információra – teszel is szert, amelyet felhasználhatsz életed folyásának megváltoztatására. Az információ hatalom, ha azt cselekvés követi, és szerintem az igazi döntés egyik kritériuma, hogy cselekvés jár a nyomában. Az ebben az izgalmas, hogy soha nem tudod, mikor fogsz egy újabb megkülönböztető tulajdonságra bukkanni! Azért olvastam el több mint 700 könyvet, hallgattam meg számos kazettát és oly sok szemináriumot, mert megértettem, milyen nagy erő van akár csak egyetlen megkülönböztető jellemzőben is. Elképzelhető, hogy te is találsz ilyet ennek a könyvnek a következő oldalán vagy a következő fejezetében. Ez lehet valami olyan is, amit már tudsz. Valamilyen oknál fogva azonban lehet, hogy csak most ismered fel a dolog jelentőségét, és elkezded azt alkalmazni. Ne feledd, az ismétlés a készségek atyja. A finomabb megkülönböztetések képessé tesznek minket arra, hogy jobb döntéseket hozzunk, és ezáltal elérjük azt az eredményt, amit kívánunk magunknak. Ha nem rendelkezel bizonyos különbségtételekkel, az nagy fájdalmat is okozhat. Például kultúránkban sok híres ember elérte az álmait, de annak már nem találták meg a módját, hogy élvezzék is megvalósult álmaikat. Gyakran nyúlnak drogokhoz, mert beteljesületlennek érzik az életüket. Ez azért van így, mert elmulasztottak különbséget tenni aközött, hogy valaki eléri a céljait, vagy hogy a saját értékei szerint él; ezt a különbségtételt fogjuk megtanulni a következő lapokon. A különbségtétel hiánya miatt sok ember rendszeresen fájdalmat okoz a kapcsolataiban. Itt a kapcsolati szabályokkal összefüggő különbségtételi képességről van szó, amely egy másik olyan kulcselem, amit az önmagunk felfedezése céljából tett utazásunk során vizsgálni fogunk. Néha nagyon sokba kerülhet, ha elmulasztasz bizonyos különbségeket tenni. Emberek, akik kitartóan futnak, és továbbra is zsíros ételeket esznek, amelyek az ereik elzáródását okozhatják, a szívroham veszélyének teszik ki magukat.

Életem legnagyobb részében azt követtem, amit a híres üzleti szakértő, Dr. W. Edwards Deming mélyreható tudásnak nevez. Mélyreható tudást jelent a számomra bármely egyszerű különbség, stratégia, meggyőződés, készség vagy eszköz, amely abban a pillanatban, amikor megértjük, máris alkalmazható életminőségünk azonnali javítására. Ebben a könyvben, és a saját életemben is ennek a személyes és szakmai életünk javítására általánosan alkalmazható mélyreható tudásnak a követésére köteleztem el magam. Állandóan azt kutatom, hogyan kommunikáljam ezt a tudást úgy az embereknek, hogy valóban képessé tegyem őket szellemi, érzelmi, fizikai és pénzügyi sorsuk jobbítására.

„Sorsodat a döntés pillanataiban alakítod.”

Antony Robbins

Sorsodat az életed minden pillanatában meghozott háromféle döntés irányítja. Ez a három döntés határozza meg, hogy mit veszel észre, hogy érzed magad, mit teszel, és végső soron milyen szerepet játszol, és kivé válsz. Ha ezt a három döntést nem tartod az ellenőrzésed alatt, akkor egyszerűen az életedet sem kontrollálod. Irányításukkal viszont formálni kezdheted a tapasztalataidat.

A sorsodat irányító három döntés a következő:

1. Döntés arról, hogy mire összpontosítasz.

2. Döntés arról, hogy mit jelentenek a számodra az egyes dolgok.

3. Döntés arról, hogy mit kell tenned az általad kívánt eredmény létrehozásához.

Nem az határozza meg, kivé válsz, hogy most mi történik veled, vagy hogy mi történt veled a múltban. Ehelyett végső soron inkább az fogja meghatározni sorsodat, hogy miként döntesz arról, mire összpontosítasz, mit jelentenek számodra a dolgok, és mit fogsz tenni értük. Biztos lehetsz benne, hogy ha valaki bármely területen nagyobb sikert élvez nálad, akkor ő tőled eltérő módon hozta meg ezt a három döntést bizonyos kontextusban vagy szituációban. Világos, hogy Ed Roberts azt választotta, hogy másra koncentrál, mint az ő helyzetében a legtöbb ember tette volna. Arra összpontosította a figyelmét, hogyan tudna javulást elérni a világban. Fizikai nehézségei „kihívást” jelentettek a számára. Világosan eldöntötte, hogy olyan dolgokat fog tenni, amelyek segítségével a hozzá hasonló sorsú emberek életét kényelmesebbé teheti. Teljes mértékben elkötelezte magát környezete oly módon való átalakítása mellett, hogy a fizikailag hátrányos helyzetben lévő emberek életminőségét javítsa.

„Nem ismerek reménykeltőbb érzést, mint az ember kétségbevonhatatlan képességét, hogy tudatos erőfeszítéssel felemelje saját életét.”

Henry David Thoreau

A legtöbb ember nem tudatosan hozza meg döntéseit, különösen az előbbi három, nagyon kritikus témában. Pedig nagy árat fizet érte az, aki így tesz. Tény, hogy sokan élnek olyan állapotban, amit én „Niagara szindrómának” nevezek. Úgy gondolom, az élet egy folyóhoz hasonlatos, és a legtöbben a nélkül vetik bele magukat az élet folyójába, hogy valaha is reális döntést hoztak volna arról, hová akarnak eljutni. Így aztán egy rövid idő elteltével elkapja csónakjukat a sodrás: az aktuális események, az aktuális félelmek, az aktuális kihívások. Amikor elágazáshoz érnek a folyóban, nem tudatosan döntik el, merre akarnak menni, vagy hogy melyik a megfelelő irány a számukra. Ők pusztán „haladnak az árral”. Az embertömeg részévé válnak, akiket a környezetük irányít, ahelyett, hogy saját értékeiket követnék. Ennek következtében irányítás nélkülinek érzik magukat, és ebben az öntudatlan állapotban maradnak mindaddig, amíg egy szép napon a tomboló víz hangja fel nem ébreszti őket, és rá nem jönnek, hogy másfél méterre vannak a Niagara vízeséstől, egy evező nélküli csónakban. Ezen a ponton elkiáltják magukat: „Ó jaj, vízesés!” De akkor már túl késő. Menthetetlenül a mélybe zuhannak. Néha ez egy érzelmi esés. Néha fizikai. Esetenként pénzügyi bukás. Valószínű, hogy bármelyik kihívást, ami jelenleg ér az életedben, elkerülhetted volna, ha korábban, a folyó felsőbb szakaszán, jobb döntést hozol.

Hogyan tudunk változtatni a dolgokon, ha egyszer már elkapott a dühöngő víz sodrása? Vagy úgy döntünk, hogy mindkét evezőt a vízbe merítjük, és őrült módon evezni kezdünk egy új irányba, vagy úgy döntünk, hogy ezután előre tervezünk. Válassz ki egy útirányt, hogy ténylegesen merre szeretnél menni, és legyen terved vagy térképed, hogy minőségi döntéseket hozhass az út során.

Lehet, hogy bár erre soha nem gondoltál, az agyad már felépített egy belső rendszert a döntéshozatalra. Ez a rendszer láthatatlan erőként működik, és irányítja valamennyi gondolatodat, cselekvésedet és érzésedet, a jókat és a rosszakat egyaránt, minden átélt pillanatodat. Irányítja, hogyan értékeld az életed dolgait, és nagyrészt a tudattalan elmét vezérli. Az ijesztő ebben az, hogy a legtöbb ember soha nem tudatosan építi fel ezt a rendszert. Ehelyett az évek során a rendszer olyan különböző forrásokból táplálkozva épül, mint a szülők, a kortársak, a tanárok, a televízió, a hirdetők és a kultúra egésze. Ezt a rendszert öt összetevő alkotja: 1) alapvető meggyőződéseid és öntudatlan szabályaid, 2) az élettel kapcsolatos értékeid, 3) referenciáid, vagyis korábbi emlékeid, élményeid 4) szokásos kérdéseid, amelyeket önmagadnak felteszel, és 5) a pillanatról pillanatra tapasztalt érzelmi állapotod. Ennek az öt elemnek a szinergikus, azaz együttműködő, együttes kapcsolata gyakorolja rád azt a nyomást, illetve hatást, amely cselekvésre, vagy a cselekvés leállítására buzdít, gondoskodik róla, hogy örömmel várd a jövőt, vagy aggódj miatta, sugallja, hogy úgy érezd, szeretnek, vagy elutasítanak, és megszabja sikerességed és boldogságod mértékét is. Meghatározza, miért csinálod, amit csinálsz, és miért nem csinálsz meg olyan dolgokat, amelyekről tudod, hogy meg kellene csinálnod.

Ha megváltoztatod ennek az öt elemnek bármelyikét – valamelyik alapvető meggyőződésedet vagy szabályodat, egyik értékedet, referenciádat, kérdésedet vagy érzelmi állapotodat –, azonnal erőteljes és mérhető változást tudsz létrehozni az életedben. És ami a legfontosabb, az ok ellen harcolsz, az okozat helyett. Ne felejtsd el, ha rendszeresen túleszed magad, az igazi ok rendszerint egy értékkel vagy hiedelemmel kapcsolatos probléma, és nem magával az étellel van gond. Ebben a könyvben, lépésről lépésre, irányítani foglak annak felfedezésében, milyen módon épül fel saját döntéshozatali rendszered, és egyszerű változtatásokat fogsz végrehajtani annak érdekében, hogy ezt a rendszert összhangba hozd a vágyaiddal, és ne hagyd magad továbbra is a múltbeli kondicionálásod által irányítani. Most éppen egy káprázatos utazásra készülsz, amelynek során felfedezed, ki is vagy tulajdonképpen, és valójában mi késztet arra, hogy azt csináld, amit csinálsz. Ezen új képességek birtokában már meg fogod tudni érteni üzleti partnereid, házastársad és más szeretteid döntéshozatali rendszerét. Végre képes leszel megérteni az ő „elbűvölő” viselkedésüket is!

A jó hír az, hogy tudatos döntésekkel életünk bármely pillanatában képesek vagyunk felülbírálni ezt a rendszert. Nem kell megengednünk, hogy múltbeli programozásunk kontrollálja a jelenünket és a jövőnket. E könyv segítségével mintegy „újra feltalálhatod” magad, amennyiben meggyőződéseidet és értékeidet szisztematikusan úgy szervezed, hogy életed tervezett irányába haladhass.

„Nem veszítettem el a kedvemet, mivel minden egyes sikertelen kísérlet egy újabb lépést jelent előre.”

Thomas Edison

Van egy végső akadálya annak, hogy valóban kihasználjuk a döntés erejét. Arra gondolok itt, hogy túl kell tennünk magunkat attól való félelmünkön, hogy rossz döntést hozunk. Kétségkívül több rossz döntésed is lesz az életedben. El fogsz szúrni dolgokat! Biztosan tudom, hogy én magam sem hoztam mindig jó döntéseket utam során. Messze nem! De ezt nem is vártam el. A jövőben sem fogok mindig jól dönteni. Úgy határoztam, hogy függetlenül attól, milyen döntést hozok, rugalmas maradok, levonom a következtetéseket, tanulok belőlük, és arra használom ezeket a tanulságokat, hogy a jövőben jobb döntéseket hozzak. Ne feledd: A siker valójában a jó ítélőképesség eredménye. Jó ítélőképességet a tapasztalatokból nyerhetünk, a legtöbb tapasztalatot pedig a rossz döntésekből lehet megszerezni! Ezek a látszólag rossz vagy fájó tapasztalatok időnként nagyon fontosak. Amikor az emberek sikeresek, hajlamosak a szórakozásra; ha kudarcot vallanak, akkor elgondolkodnak, és elkezdenek újabb különbségeket keresni, amelyek életminőségüket javítani fogják. El kell köteleznünk magunkat amellett, hogy önostorozás helyett inkább tanuljunk a hibáinkból, mintsem arra kárhoztassuk magunkat, hogy ugyanazt a hibát a jövőben ismét elkövessük.

Ha a személyes tapasztalat ilyen fontos, képzeld csak el, milyen felbecsülhetetlen értéket jelent, ha van egy jó szerepmodelled – aki előtted navigált keresztül a zuhatagon, és jó térképe van, amit te is követhetsz. Választhatsz szerepmodellt anyagi ügyeidhez, egy másikat kapcsolataid kezeléséhez, ismét másokat egészséged megőrzése vagy hivatásod gyakorlása terén, vagy választhatsz magadnak modellt életed bármely olyan területén, amit mesteri szinten szeretnél elsajátítani. A szerepmodellek több évnyi fájdalmas próbálkozástól kímélhetnek meg, és visszatartanak attól, hogy a vízesés elsodorjon.

Előfordulhatnak olyan időszakok, amikor egyedül leszel a folyón, és önállóan kell meghoznod fontos döntéseket. A jó hír az, hogy ha hajlandó vagy tanulni a tapasztalatokból, akkor még azok a pillanatok is nagyszerűvé válhatnak, amelyeket nagyon nehéznek gondolsz, mivel értékes információkkal – kulcsfontosságú különbségi ismérvekkel – szolgálhatnak, amelyeket felhasználhatsz arra, hogy a jövőben jobb döntéseket hozzál. Tény, hogy bármely különlegesen sikeres ember, akivel találkozol, elmondhatja neked – ha valóban őszinte hozzád –, hogy azért sikeresebb nálad, mert több rossz döntést hozott az életében, mint te. Szemináriumaimon gyakran kérdik tőlem az emberek: „Mit gondol, mennyi időre van szükségem ahhoz, hogy valóban elsajátítsam ezt a bizonyos képességet?”. Azonnali válaszom erre a következő: „Mit szeretne, mennyi ideig tartson?”. Ha naponta tízszer „gyakorolsz” (és ezzel arányos a „tanulási tapasztalatod” is), míg mások havonta csupán egyszer tesznek valamit az új képességük érdekében, akkor te naponta tíz hónapnak megfelelő tapasztalatra teszel szert, és hamarosan mesterfokon kezeled majd az adott képességet. A sors iróniája, hogy ekkor mások valószínűleg „tehetségesnek és szerencsésnek” fognak majd téged tartani.

Azért lett belőlem kiváló nyilvános szónok, mert megköveteltem magamtól, hogy heti egy alkalom helyett naponta háromszor beszéljek bárki előtt, aki hajlandó volt meghallgatni. Amíg mások a szervezetemben negyvennyolc beszédre vállaltak kötelezettséget évente, ugyanezt a számot én két héten belül elértem. Két évre való tapasztalatot gyűjtöttem össze egy hónap alatt. Egyetlen évben pedig egy egész évtizednek megfelelő mértékben fejlődtem. A társaim arról beszéltek, milyen „szerencsés” vagyok, hogy ilyen „velem született” tehetséggel rendelkezem. Próbáltam elmagyarázni nekik ugyanazt, amiről most beszélek: a mesterré válás annyi ideig tart, amennyi ideig akarod, hogy tartson. Egyébként vajon minden beszédem nagyszerű volt? Messze nem! De biztos voltam abban, hogy minden egyes tapasztalatból tanultam, és fejlődtem is olyan mértékben, hogy nagyon rövid időn belül már beléphettem egy bármilyen nagyságú terembe, és beszélhettem az élet szinte bármely területéről érkező emberekhez.

Függetlenül attól, mennyire vagy felkészült, egyetlen dolog van, amit teljes mértékben garantálhatok: miközben az élet folyóján utazol, valószínűleg bele fogsz ütközni néhány sziklába. Ezt nem azért mondom, mert negatív vagyok, hanem a pontosság kedvéért. A lényeg az, hogy amikor megfeneklesz, ahelyett, hogy ostoroznád magad amiatt, hogy ilyen „csődtömeg” vagy, jusson eszedbe, hogy az életben nincsenek kudarcok. Kizárólag eredmények vannak. Ha nem érted el a kívánt eredményt, tanulj a tapasztalatból, hogy kellő ismereteid lehessenek arról, miképpen hozhatsz jobb döntéseket a jövőben.

„Vagy találunk ott utat, vagy építünk egyet.”

Hannibal

Az egyik legfontosabb döntés, amit hosszú távú boldogságod biztosítása érdekében hozhatsz, az, ha elhatározod, hogy mindent kihasználsz, amit az élet az adott pillanatban kínál a számodra. Igazság szerint nem létezik olyasmi, amit ne tudnál megvalósítani abban az esetben, ha: 1) Világosan elhatározod, mi az, aminek az elérése mellett abszolút mértékben elkötelezted magad, 2) Hajlandó vagy arra, hogy erőteljes cselekvésbe fogj, 3) Rájössz, hogy mi működik, és mi nem, és 4) Folyamatosan váltogatod a megközelítésedet, amíg el nem éred azt, amit akarsz, felhasználva bármit, amit az élet útközben nyújt a számodra.

Bárki, aki nagyarányú sikert ért el, megtette ezt a négy lépést, és követte a Siker Alapvető Receptjét (The Ultimate Success Formula). Egyik kedvenc „Legnagyobb Sikertörténetem” Soichiro Honda úrról, a nevét viselő cég alapítójáról szól. Minden más, bármilyen nagyságú vállalathoz hasonlóan, a Honda Vállalat is egy döntéssel, valamint egy eredmény létrehozására irányuló szenvedélyes vággyal kezdődött.

1938-ban, miközben még diák volt, Honda összeszedte minden vagyonát, és befektette egy kis műhelybe, ahol fejleszteni kezdte a dugattyúgyűrűre vonatkozó elgondolását. Művét a Toyota Vállalatnak akarta eladni, így hát éjjel-nappal dolgozott, könyékig olajosan, a műhelyben aludt, mert szilárdan hitt abban, hogy eléri a kitűzött célt. Még a felesége ékszereit is zálogba tette, csakhogy folytatni tudja üzleti tevékenységét. Ám amikor végre elkészült a dugattyúgyűrűvel, és bemutatta azt a Toyotának, a cég képviselői elutasították, mondván, az nem felel meg a Toyota előírásainak. Visszaküldték őt két évre az iskolába, ahol hallgathatta tanárai és osztálytársai gúnyos nevetését, amikor arról beszéltek, milyen abszurdak voltak a tervei.

Ő viszont, ahelyett, hogy fájdalmas tapasztalata miatt szomorkodott volna, úgy döntött, továbbra is eredeti céljára összpontosít. Végül, további két év után, a Toyota megkötötte Honda úrral a szerződést, amelyről álmodott. Szenvedélye és hite kifizetődött, mert tudta, mit akar, cselekedni kezdett, felismerte a járható utat, és folyamatosan változtatta a megközelítését, egészen addig, amíg el nem érte, amit akart. De aztán egy újabb probléma merült fel.

A japán kormány háborúra készült, és visszautasították, hogy megadják neki azt a betonmennyiséget, amire a gyára felépítéséhez szüksége lett volna. Vajon belenyugodott ebbe? Nem. Azon rágódott, hogy milyen tisztességtelen dolog volt ez? Azt jelentette ez a számára, hogy az álma meghalt? Egyáltalán nem! Ismétlem, ő úgy döntött, hogy hasznosítja a tapasztalatait, és egy újabb stratégiát fejlesztett ki. Csapatával együtt feltaláltak egy eljárást saját beton előállítására, és felépítették a gyárukat, amelyet aztán a háború folyamán kétszer is lebombáztak, és a gyártósorok legnagyobb része elpusztult. Mi volt erre Honda válasza? Azonnal összegyűjtötte a csapatát, és összeszedték a felesleges benzinkannákat, amelyeket az amerikai katonák eldobáltak. „Truman elnök ajándékának” nevezte az üres kannákat, mivel ezekből nyerte a Japánban akkoriban elérhetetlen nyersanyagot, amelyre gyártási folyamatához szüksége volt. Végül, miután mindezt túlélte, egy földrengés teljesen lerombolta a gyárát. Honda ekkor úgy döntött, hogy a gyártási technológiáját eladja a Toyotának.

Íme egy ember, aki egyértelműen erőteljes döntéseket hozott a sikerhez. Szenvedély töltötte el, és hitt abban, amit csinált. Nagyszerű stratéga volt. Keményen dolgozott. Folyamatosan változtatta a megközelítését, ám mégsem érte el azt az eredményt, amely mellett elkötelezte magát. Ennek ellenére úgy döntött, továbbra is kitart.

A háború után hatalmas benzinhiány volt Japánban, és Honda úr még az autóját sem tudta használni, hogy élelmet szerezzen a családjának. Végső kétségbeesésében egy kis motort szerelt a biciklijére. A következő dolog az volt, hogy a szomszédjai kérlelni kezdték, készítsen „motorizált biciklit” az ő számukra is. Az emberek egymás után csatlakoztak ehhez a „mozgalomhoz”, míg Honda úr egyszer csak kifogyott a motorokból. Úgy döntött, épít egy gyárat, ahol motorokat állíthatna elő új találmányához, de sajnos nem volt hozzá tőkéje.

Mint már korábban, most is döntést hozott, hogy megtalálja a továbblépés módját, bármi legyen is az! Azt a megoldást találta ki, hogy Japán 18 000 bicikliüzlet tulajdonosához fordul, személyre szóló levelekkel. Elmondta nekik, milyen szerepet játszhatnának Japán talpra állításában azoknak a közlekedési eszközöknek a segítségével, amelyeket az ő találmánya alapján lehetne létrehozni. 5000 tulajdonost sikerült is meggyőznie, hogy előlegezzék meg neki a szükséges tőkét. Ennek ellenére, motorbiciklijét mégis csak a legelszántabb biciklirajongóknak, a „legkeményebb magnak” tudta eladni, mert a jármű túl nagy és terjedelmes volt. Így hát tovább javított találmányán, és kifejlesztette az eredeti motorbiciklinek egy sokkal könnyebb, arányosan csökkentett méretű változatát. A jármű a „The Super Cub” (Szuper Kölyök) nevet kapta, egyik napról a másikra sikeres lett, és elnyerte a Császár díját. Honda úr később exportálni kezdte motorkerékpárjait Európa és az USA népességrobbanási nemzedéke (az úgynevezett „baby boomer” nemzedék) részére. A közkedvelt motorokat a hetvenes években a Honda autók követték, amelyek szintén igen népszerűek lettek.

A Honda Corporation ma már összesen több mint 100 000 alkalmazottal dolgozik Japánban és az Egyesült Államokban, és Japán egyik legnagyobb autógyártó birodalmának tartják, amelynél csak a Toyota ad el több gépkocsit az Egyesült Államokban. Mindezt azért sikerült elérni, mert volt egy ember, aki megértette az igazán elkötelezett döntés erejét, és céljának elérése érdekében bármilyen körülmények között folyamatosan dolgozott.

A kristálygömb meghasadt…

A következőkben felidézünk néhányat a korabeli kritikákból, amelyekkel az alábbi híres – és hihetetlenül sikeressé vált – könyveket illették.

George Orwell: Animal Farm (Állatfarm)

„Lehetetlen állattörténeteket eladni az USA-ban.”

Anne Frank: The Diary of Anne Frank (Anne Frank naplója)

„Úgy tűnik nekem, ennek a lánynak semmiféle ítélőképessége vagy érzéke nincs ahhoz, hogyan lehet egy könyvet az ’érdekesség’ szintje fölé emelni.”

William Golding: Lord of The Flies (A legyek ura)

„Nem tűnik úgy, hogy teljes mértékben sikerült volna kiaknázni ezt a kétségkívül ígéretes ötletet.”

D. H Lawrence: Lady Chatterley’s Lover (Lady Chatterley szeretője)

„Jól felfogott érdekükben ne adják ki ezt a könyvet.”

Irving Stone: Lust for Life (Van Gogh élete)

„Hosszú, unalmas regény egy művészről.”

Honda úr minden bizonnyal tudta, hogy néha, amikor döntést hozunk, és cselekszünk, rövid távon nézhet ki a dolog úgy, hogy nem fog működni. Ahhoz, hogy sikeres légy, hosszú távra kell összpontosítani. A legtöbb kihívás, amellyel személyes életünkben találkozunk – mint például az, ha folyamatosan megengedjük magunknak, hogy sokat együnk, dohányozzunk, hogy túlterheltnek érezzük magunkat és feladjuk az álmainkat –, a rövid távú gondolkodásból ered. A siker és a kudarc nem egyik napról a másikra bekövetkező tapasztalatot jelent. A kudarcot az apró döntések okozzák, amelyeket út közben hozunk. Az, ha elmulasztunk valamit végigvinni. Az, ha elmulasztunk cselekedni. Az, ha nem tartunk ki. Az, ha nem irányítjuk szellemi és érzelmi állapotainkat. Az, ha nem tartjuk kézben azt a valamit, amire figyelmünket összpontosítjuk. Ugyanakkor viszont a siker kisebb döntések meghozatalának az eredménye: elhatározzuk, hogy magasabb normához tartjuk magunkat, elhatározzuk, hogy hozzájárulunk a világ jobbításához, elhatározzuk, hogy mi magunk tápláljuk az elménket, ahelyett, hogy engednénk a környezet befolyásának – ezek az apró döntések hozzák létre azt az élettapasztalatot, amit sikernek nevezünk. Nincs egyetlen olyan sikeres személy vagy szervezet sem, amely rövid távra összpontosítva vált volna sikeressé.

Nálunk, országos szinten, a legtöbb kihívás, amelyet jelenleg tapasztalunk, annak a következménye, hogy nem gondoltak a meghozott döntések várható következményeire. Válságaink – az S & L (megtakarítás és hitel) botrány, kereskedelmi egyensúlyunk kihívásai, a költségvetési hiány, oktatásügyünk betegségei, drog és alkohol problémák – mind-mind a rövid távú gondolkodás következményei. Niagara Szindrómák a javából. Miközben a folyón hánykolódsz, a következő veszélyes sziklára figyelve, nem látsz – vagy nem láthatsz – eléggé előre ahhoz, hogy a vízesést elkerüld.

Társadalomként oly mértékben az azonnali jutalomra koncentrálunk, hogy a rövid távú megoldásaink gyakran hosszú távú problémákat okoznak. Gyerekeinknek gondot okoz, hogy hosszabb időn keresztül figyelni tudjanak az iskolában, hogy gondolkodjanak, memorizáljanak és tanuljanak, és ez részben azért van így, mert hozzászoktak az azonnali jutalmakhoz, amiket folyamatosan megkapnak például a videójátékoktól, a kereskedelmi tévéktől és a MusicTV-től. Történelmi léptékkel mérve is az Egyesült Államokban van a legtöbb túlsúlyos gyerek, az olyan gyorsan elérhető és elkészíthető dolgok túlhajszolása miatt, mint a gyorséttermek kínálata, azonnal elkészíthető puding, mikrohullámú sütéshez való félkész sütemények.

Ez a típusú rövid távra szóló odafigyelés az üzleti életben is halálos lehet. Az Exxon Valdez szerencsétlenségét övező összes ellentmondás megakadályozható lett volna egyetlen apró döntés meghozatalával. Az Exxon elláthatta volna a tankhajóit duplafalú hajótörzzsel, és ezzel a körültekintő döntéssel megelőzhette volna, hogy ütközés esetén az olaj kifolyjék. De az olajcég nem így döntött, mivel csak a profitjára gyakorolt rövid távú hatással törődött, a hosszú távú hatás helyett. Az ütközés és az ezt követő olajkiömlés miatt az Exxonnak óriási összegű: 1,1 milliárd dolláros[2] kártérítést kell fizetnie, hogy részben fedezze az okozott óriási mértékű gazdasági kárt, nem is beszélve arról a mérhetetlen környezeti rombolásról, ami Alaszkában és a környező térségben bekövetkezett.

Ha az életed során bármilyen döntést hozol, nagyon fontos, hogy a rövid távú előnyök helyett hosszú távú eredmények mellett kötelezd el magad. Ha nem így teszel, az nem csak súlyos anyagi vagy társadalmi fájdalmakat okozhat, hanem néha még valódi személyes fájdalmat is.

Egy fiatalember, akiről talán már hallottál, kimaradt a középiskolából, mert úgy döntött, nem vár tovább annak az álmának a megvalósításával, hogy híres zenész legyen. Álma azonban nem elég gyorsan vált valóra. Tény, hogy mire huszonkét éves lett, félni kezdett, hogy rossz döntést hozott, és soha senki nem fogja szeretni az ő muzsikáját. Bárokban zongorázott, és teljesen leégett, mosógép-automaták helyiségeiben aludt, mert már lakása sem volt. Az egyetlen dolog, amely még összetartotta őt, a szerelmi kapcsolata volt. Aztán a barátnője úgy döntött, hogy elhagyja, és ezzel a fiút végső kétségbeesésbe taszította. A fiú azonnal arra gondolt, hogy soha többé nem fog hozzá hasonló szépségű lányt találni. Ez azt jelentette számára, hogy élete véget ért, ezért úgy döntött, öngyilkos lesz. Szerencsére, mielőtt ezt megtette volna, újragondolta a lehetőségeit, és inkább úgy döntött, bejelentkezik egy elmegyógyintézetbe. Az ott eltöltött idő új szempontokat adott neki annak felismeréséhez, hogy mi is volt az igazi probléma. Később ezt így idézte föl: „Ó, soha többé nem fogok ismét olyan mélyre süllyedni!” Ma így nyilatkozik: „Az, hogy elmentem oda, az egyik legjobb dolog volt, amit valaha is tettem, mivel attól kezdve soha többé nem sajnáltam magam, bármi történt is. Azóta minden problémám semmiségnek tűnik ahhoz képest, amilyen eseteket ott láttam, és hogy mi mindenen mentek keresztül más emberek.”[3] Miután visszatért korábbi elkötelezettségéhez, és ismét követte hosszú távú álmait, végül mindent elért, amit akart. Hogy mi a neve? Billy Joel.

El tudod képzelni, hogy ez az ember, akit rajongók milliói szeretnek, és aki Christie Brinkley szupermodellt vette feleségül, egykor zenéjének a minőségéért aggódott, vagy amiatt, hogy talál-e még olyan szép nőt, mint amilyen az ex-barátnője volt? Ezzel az esettel kapcsolatban azt kell megjegyeznünk, hogy ami rövid távon lehetetlennek tűnt, az hosszú távon a siker és a boldogság fenomenális példájává vált. Billy Joel azzal volt képes kilábalni a depressziójából, hogy kezébe vette azt a három döntést, amelyet mindnyájan életünk minden egyes pillanatában szabályozunk: vagyis azt, hogy mire figyelünk, mely dolgok számítanak, és mit teszünk a látszólag korlátokat jelentő kihívások ellenére. Megemelte igényszintjét, új meggyőződésekkel támasztotta alá azokat, és megvalósította a stratégiákat, amelyekről tudta, hogy meg kell valósítania őket.

Az egyik meggyőződésem, amit azért alakítottam ki, hogy átsegítsen a különlegesen nehéz időkön, egyszerűen a következő: a késlekedés Isten részéről nem jelent elutasítást. Gyakori eset, hogy ami rövid távon lehetetlennek tűnik, nagyon is lehetségessé válik hosszú távon, amennyiben kitartasz. Annak érdekében, hogy sikeresek legyünk, fegyelmezni kell magunkat arra, hogy következetesen hosszú távon gondolkodjunk. Hogy emlékeztessem magam erre az igazságra, az élet felfelé ívelő és leszálló szakaszait metaforaként az évszakok változásához szoktam hasonlítani. Egyik évszak sem tart örökké, mivel az élet az ültetés, az aratás, a nyugalom és a megújulás ciklikus váltakozása. A tél nem végtelen: még ha kihívással nézel is ma szembe, soha nem adhatod fel, hogy bízzál a tavasz eljövetelében. Egyes emberek számára a tél a bezárkózást, hibernációt jelenti; másoknak a szánkózást vagy síelést! Megteheted, hogy mindig csak kivárod, amíg egy adott évszak véget ér, de miért ne tehetnéd ehelyett inkább emlékezetessé az éppen aktuális évszakot?

A döntés erejének hasznosítása

Összefoglalásként hadd adjak át hat gyors kulcsot, hogy segítségedre legyen a döntés erejének, vagyis annak az erőnek a hasznosításában, amely életed minden megélt pillanatában a tapasztalataidat alakítja:

1. Ne feledkezz meg a döntéshozatal valódi erejéről. Ez olyan eszköz, amelyet minden pillanatban felhasználhatsz egész életed megváltoztatására. Abban a percben, amelyben új döntést hozol, az életed számára új okot, hatást, irányt és úti célt hozol mozgásba. Szó szerint elkezded megváltoztatni az életedet a döntéshozás pillanatával. Emlékezz csak, hogy amikor kezded túlterheltnek érezni magad, vagy amikor úgy érzed, nincs választásod, vagy amikor a dolgok csak úgy megtörténnek veled, mindezt meg tudod változtatni, csak meg kell állnod, és jól kell döntened. Ne felejtsd el, egy valódi döntés mércéje az, ha rögtön utána cselekedni kezdesz. Ha nincs cselekvés, akkor a döntésed sem volt valódi.

2. Ismerd fel, hogy bárminek az elérésében a legnehezebb lépést a valódi elkötelezettség kialakítása, vagyis egy igazi döntés meghozatala jelenti. Az elkötelezettség kialakítása gyakran sokkal könnyebb, mint a döntés maga, így hát igyekezz intelligensen, de gyorsan dönteni. Ne bajlódj örökké azzal a kérdéssel, hogy hogyan csináld, vagy hogy egyáltalán meg tudod-e csinálni. Tanulmányok kimutatták, hogy a legsikeresebb emberek gyorsan döntenek, mivel tisztában vannak az értékeikkel, és azzal, hogy valójában mit várnak el az életüktől. Ugyanezek a tanulmányok arra is rámutatnak, hogy döntésüket csak lassan változtatják meg, ha megváltoztatják egyáltalán. Ezzel szemben azok az emberek, akik vesztesek, rendszerint lassan hoznak döntéseket, majd gyakran változtatják a véleményüket, és mindig ide-oda ingadoznak. Dönts hát gyorsan! Ismerd fel, hogy a döntéshozatal önmagában is egyfajta cselekvés, így a döntés fogalmára jó definíció lehet a következő: „információ alapján végrehajtott cselekvés”. Abból ismerheted fel, hogy valódi döntést hoztál, ha abból valamilyen cselekvés következik. Egy mozgásba lendített okká válik. A döntéshozatal hatása gyakran segíti egy nagyobb cél elérését. Kritikus szabályként felállítottam a magam számára, hogy soha nem szabad elhagyni a döntés színhelyét anélkül, hogy először ne tennénk valamilyen konkrét lépést a döntés megvalósítása felé.

3. Gyakran hozz döntéseket. Minél többször gyakorolod a döntéshozatalt, annál jobb leszel benne. Az izmok a használattól erősödnek, és ugyanez igaz a „döntéshozó izmokra” is. Szabadítsd fel most rögtön az erődet néhány olyan döntés meghozatalával, amelyeket eddig halogattál. Nem fogod elhinni, mennyi energiát és izgalmat fog ez hozni az életedbe!

4. Tanulj a döntéseidből. Ezt nem lehet elkerülni. Bármit is teszel, időnként el fogod rontani a dolgokat. És amikor bekövetkezik az elkerülhetetlen, ahelyett, hogy a földbe döngölnéd magad, inkább tanulj valamit. Tedd fel magadnak a kérdést: „Mi a jó ebben? Mit tudok ebből tanulni?” Lehet, hogy ez a „kudarc” egy álruhába öltöztetett felbecsülhetetlen ajándék, ha arra használod fel, hogy jobb döntéseket hozzál a jövőben. Ahelyett, hogy a rövid távú hátrányra koncentrálnál, válaszd inkább azt a megoldást, hogy megtanulod a leckéket, amelyekkel időt, pénzt és szenvedést takaríthatsz meg, és ez tesz majd képessé arra, hogy sikert érj el a jövőben.

5. Maradj elkötelezett a döntésed mellett, de a megközelítésedben légy rugalmas. Ha egyszer eldöntötted például, hogy mivé akarsz válni, ne ragaszkodj az eszközhöz, amivel elérheted a célod. Téged a végeredmény érdekel. Túl gyakran fordul elő, hogy az emberek, miután eldöntötték, mit akarnak kezdeni az életükkel, kiválasztják az általuk abban a pillanatban legjobbnak gondolt utat – térképet készítenek maguknak –, de az után nem maradnak nyitottak arra, hogy esetleg váltogassák az útvonalakat. Ne legyen merev a megközelítésed. Gyakorold a rugalmasság művészetét.

6. Élvezd a döntéshozatalt. Tudnod kell, hogy egy döntés bármely pillanatban képes örökre megváltoztatni életed folyását. Elképzelhető, hogy éppen az a személy, aki mögött a sorban állsz, vagy aki melletted ül a repülőgépen, a legközelebbi telefonhívás, amit kezdeményezel vagy kapsz, a következő film, amit megnézel, vagy könyv, amit elolvasol vagy átlapozol, lesz az a bizonyos tényező, amely kinyitja a zsilipet, és minden eléd hullik, amire eddig vártál.

Ha valóban azt akarod, hogy az életed szenvedélyes legyen, akkor ezzel a hozzáállással kell élned. Évekkel ezelőtt hoztam egy döntést, ami valójában jelentéktelennek tűnt, mégis erőteljes hatása volt az életemre. Úgy döntöttem, hogy tartok egy szemináriumot Denverben, Coloradóban. E döntésnek köszönhetően találkoztam egy Becky nevű lánnyal. Az ő vezetékneve ma Robbins, és kétségkívül ő az egyik legnagyobb ajándék az életemben. Ugyanazon az úton döntöttem el azt is, hogy megírom az első könyvemet, amelyet ma már világszerte kiadtak, tizenegy nyelven. Néhány nappal később elhatároztam, hogy Texasban tartok szemináriumot, és miután egy héten keresztül dolgoztam, hogy teljesítsem a programot, a támogató nem fizetett nekem ezért – eltűnt a városból. Nyilvánvaló, hogy emiatt az általa felfogadott PR ügynökhöz fordultam, akinek, mint kiderült, ugyanez volt a panasza. Ez a nő lett aztán az irodalmi ügynököm, aki segített kiadni első könyvemet. Ennek következménye az a megtiszteltetés, hogy a mai napon megoszthattam veled ezt a történetet.

Egyszer korábban úgy határoztam, hogy üzleti partnert választok. Az, hogy nem vizsgáltam meg előre a jellemét, nagyon rossz döntésnek bizonyult a részemről. Egy éven belül elsikkasztott negyedmillió dollárt, és 758 000 dollár adósságba sodorta a cégemet, miközben én jártam az országot, és több mint 200 szemináriumot tartottam. Szerencsére azonban tanultam ebből a rossz döntésemből, és hoztam helyette egy jobbat. A körülöttem lévő szakértők tanácsa ellenére, akik túlélésem egyetlen módjának a csőd bejelentését látták, úgy döntöttem, hogy a helyzet megfordítására más utat választok, és ezzel életem egyik legnagyobb sikerét alapoztam meg. Egészen új szintre emeltem a cégemet, és az, amit ebből a tapasztalatból tanultam, nem csupán hosszú távú üzleti sikert teremtett a számomra, hanem számos különbséget is hozott a Neuro-Associative Conditioning™ (Neuro-Asszociációs Kondicionálás) és a Destiny Technologies™ (Sors Technológiák) terén is, amelyekről olvashatsz majd ebben a könyvben.

„Az élet egy merész kaland, vagy semmi.”

Helen Keller

Mi tehát az egyetlen és legfontosabb különbség, amelyet ki kell emelnünk ebből a fejezetből?

Légy tisztában azzal, hogy sorsodat a döntéseid határozzák meg, és nem a körülmények. Mielőtt hozzákezdenénk azoknak a technológiáknak a megtanulásához, amelyek segítségével megváltoztathatod, hogyan gondolkodj, és hogyan élj életed minden egyes napján, szeretnélek emlékeztetni arra, hogy végső soron minden, amit ebben a könyvben olvasol, értéktelen… minden más könyv, amit elolvasol, minden kazetta, amit meghallgatsz, minden szeminárium, amelyet meglátogatsz, értéktelen…, amennyiben nem határozod el, hogy a tanultakat alkalmazni is fogod. Ne feledd, hogy a valódi, elkötelezett döntés jelenti azt az erőt, amely megváltoztatja az életedet. Ez olyan erőt jelent, amely bármely pillanatban elérhető a számodra, ha ténylegesen úgy döntesz, hogy azt használni is fogod.

Bizonyítsd be magadnak, hogy most valóban elszántad magad. Hozz meg egy vagy két olyan döntést, amelyeket eddig halogattál: egy könnyűt, és egy olyat, ami egy kissé nehezebb. Mutasd meg önmagadnak, mire vagy képes. És állj meg itt, most azonnal. Hozz legalább egyetlen világos döntést, amelyet halogattál – tedd meg az első konkrét lépést annak teljesítése érdekében –, és ragaszkodj hozzá! Ezzel edzeni kezded azt az „izmodat”, amely azt az akaratot jelenti a számodra, hogy megváltoztasd egész életedet.

Mindketten tudjuk, hogy kihívásokra a jövőben is számíthatunk. Azonban, mint azt Lech Walesa és Kelet-Európa népei is megtanulták, ha elhatározod, hogy átmész a falon, akkor meg tudod tenni, hogy átmászol rajta, áttöröd, alagutat fúrsz alatta, vagy találsz rajta egy ajtót. Nem számít, milyen régóta áll az a fal, senkinek sincs ereje ellenállni az emberek állhatatos erejének, akik úgy döntöttek, kitartanak, amíg össze nem omlik az a fal. Az emberi szellem valóban legyőzhetetlen. A győzni akarást, a siker akarását, saját életed alakítását, az irányítás kézbevételét csak tovább erősítheti, ha határozottan eldöntöd, mit akarsz, és hiszel abban, hogy semmilyen kihívás, semmilyen probléma, semmilyen akadály nem tud téged attól visszatartani. Ha elhatározod, hogy a sorsod végső soron nem a körülményektől, hanem a saját döntéseidtől függ, akkor az életed abban a pillanatban örökre megváltozik, és felhatalmazást nyersz arra, hogy irányításod alá kerüljön…

1. 2. E könyv írása közben az Exxon ügye még jogi rendezés alatt van, így elképzelhető, hogy tovább növekszik ez az összeg.

2. 3. David and Victoria Sheff, „Playboy interjú: Billy Joel”, Chicago, Playboy, 1982. május.

III. Fejezet

Az életedet alakító erő

„Az emberek az értelem keretei között élnek a humor és szenvedély hatalma alatt.”

Sir Thomas Browne

A nő már vagy fél órája kocogott, amikor a dolog megtörtént. Hirtelen vagy egy tucatnyi fiatal fiú kezdett futni feléje. Mielőtt felfoghatta volna, mi is történik, lecsaptak rá, bevonszolták a bokrok közé, és verni kezdték egy ólomcsővel. Az egyik fiú folyamatosan rugdosta az arcát, amíg csak a vér el nem öntötte. Azután megkötözték, megerőszakolták, majd otthagyták, meghalni.

Biztos vagyok benne, hogy hallottad már ezt a tragikus, hihetetlen bűntényt, ami a Central Parkban zajlott le, néhány évvel ezelőtt. Aznap este, amikor ez történt, magam is New York Cityben voltam. Nem csak a támadás barbarizmusa döbbentett meg, hanem még ennél is sokkal jobban az, amikor megtudtam, kik voltak az elkövetők. 14 és 17 év közötti gyerekek tették ezt. Minden sztereotip előítélettel szemben nem voltak szegények, és nem durva családokból származtak. Egy magániskola diákjai voltak, szerepeltek az iskola sportcsapatában, és tuba leckéket vettek. Nem álltak drogok kábító hatása alatt, nem munkált bennük fajgyűlölet. A 28 éves nő bántalmazásának, majd megölésének csak egyetlen oka volt: a szórakozás. Még nevet is adtak annak, amit tettek: „vadulásnak” nevezték.

Mintegy 400 kilométerre tőlünk, országunk fővárosában, egy sugárhajtású utasszállító repülőgép a National Airport-ról (Nemzeti Repülőtér) vakító hóviharban végrehajtott felszállás közben lezuhant. A Potomac hídnak ütközött, csúcsforgalom idején. A forgalom leállása következtében hatalmas dugó keletkezett, a mentők és a tűzoltók a helyszínre siettek, és a hídon rémálomszerű káosz és pánik alakult ki. A tűzoltókat és a mentőorvosokat hatalmas feladat elé állította a baleset okozta pusztítás, és újra és újra lemerültek a Potomac folyóba, hogy megpróbálják kimenteni a baleset áldozatait.

Egy ember folyamatosan átadta másoknak a mentőmellényt. Sok életet segített megmenteni, csak a sajátját nem mentette meg. Mire a helikopter végre elérte volna őt, elmerült a mélybe, a jeges vízfelszín alá. Ez az ember az életét adta azért, hogy számára teljesen idegeneket megmentsen! Mi hajtotta őt, hogy oly nagyra értékelje mások életét – olyan emberekét, akiket még csak nem is ismert –, és hogy eközben még a saját életét is feláldozza?

Mi késztet egy „jó háttérrel” rendelkező személyt arra, hogy lelkiismeret-furdalás nélkül barbár módon viselkedjen, miközben egy másik a saját életét adja azért, hogy számára teljesen idegeneket megmentsen? Mi tesz valakit hőssé, ellenszenvessé, bűnözővé, adakozóvá? Mi határozza meg az emberi cselekedetek közötti különbségeket? Egész életem folyamán szenvedélyesen kutattam a válaszokat ezekre a kérdésekre. Egy dolog világos a számomra: az emberek nem véletlenszerű teremtmények; mindennek, amit teszünk, oka van. Lehet, hogy nem vagyunk tudatában ennek az oknak, de kétségkívül létezik valamilyen hajtóerő minden emberi viselkedés mögött. Ez az erő kihat életünk valamennyi területére, kapcsolatainktól és pénzügyi helyzetünktől kezdve a testünkre és az elménkre is. Mi az az erő, amely akár ebben a pillanatban is irányítja életed, és folyamatosan egész életedben ezt fogja majd tenni? A fájdalom és az öröm! Minden, amit teszünk, vagy azon szükségletünkből fakad, hogy a fájdalmat elkerüljük, vagy azon vágyunkból, hogy örömet szerezzünk magunknak.

Oly gyakran hallom arról beszélni az embereket, hogy változásokat szeretnének elérni az életükben. Legtöbbször azonban ennek keresztülvitelére nem tudják rávenni magukat. Úgy érzik, frusztráltak és legyőzöttek, sőt még dühösek is önmagukra, hiszen tudják, hogy cselekedniük kellene, mégis képtelenek az elhatározásra. Ennek egyetlen alapvető oka van: a viselkedésüket, vagyis tulajdonképpen csupán az okozatot próbálják megváltoztatni, ahelyett, hogy a viselkedés mögött meghúzódó okkal foglalkoznának.

A fájdalom és az öröm erejének megértése és hasznosítása egyszer s mindenkorra lehetővé teszi a számodra, hogy olyan tartós változást és javulást teremts, amelyet magad, valamint szeretteid számára kívánsz. Ha nem érted meg jól ezt az erőt, akkor arra kényszerülsz a jövőben, hogy csak reagálj, mint az állatok vagy a gépek. Lehet, hogy ez túlzottan leegyszerűsítettnek tűnik a számodra, de gondolj bele: Miért nem teszel meg számos olyan dolgot, amelyekről tudod, hogy meg kell tenned?

Végül is, mi a halogatás? Akkor beszélünk róla, amikor tudod, hogy meg kellene tenned valamit, és mégsem teszed meg. Miért nem? A válasz egyszerű: bizonyos szinten azt hiszed, hogy a cselekvés az adott pillanatban sokkal fájdalmasabb lenne, mint annak elmaradása. Ezzel szemben, tapasztaltad már valaha, hogy amikor túl sokáig halogattál valamit, hirtelen erős késztetést éreztél, hogy azonnal megtedd, hogy valóban végrehajtsd az adott dolgot? Mi történt? Megváltoztattad az érzést, amit a fájdalomhoz és az örömhöz kötöttél. A nem cselekvés hirtelen sokkal fájdalmasabbá vált, mint a dolog halogatása.

„Az, aki a szükségesnél előbb szenved, többet szenved a szükségesnél.”

Seneca

Mi tart vissza attól, hogy megközelítsd álmaid férfiját vagy asszonyát? Mi tart vissza attól, hogy belevágj abba az új üzletbe, amelyet már évek óta tervezgetsz? Miért nem fogsz már hozzá a diétához? Miért nem fejezed be a dolgozatodat? Miért nem veszed kézbe pénzügyeidet és befektetési portfóliódat? Mi tart vissza bárminek a megtételétől, ami ahhoz szükséges, hogy az életed pontosan olyan legyen, mint amilyennek elképzelted?

Habár jól tudod, hogy előnyödre szolgálna, ha megtennéd ezeket a lépéseket – és határozottan örömet hoznának az életedbe –, mégis elszabotálod a cselekvést, egyszerűen azért, mert az adott pillanatban több fájdalmat kapcsolsz valami szükséges dolognak a megtételéhez, mint a lehetőség elszalasztásához. Mi lesz ugyanis akkor, ha megközelíted az illető személyt, és az elutasít téged? Mi lesz, ha megpróbálod elindítani az új üzletet, de kudarcot vallasz, és elveszíted jelenlegi munkahelyed biztonságát? Mi lesz, ha hozzáfogsz a diétához, és át kell élned a koplalás fájdalmát, csak azért, hogy a végén valahogy megint csak visszaszedd a leadott kilókat? Mi lesz, ha egy befektetés mellett döntesz, és elveszíted a pénzedet? Akkor pedig miért kellene egyáltalán megpróbálni?

A legtöbb ember számára a veszteségtől való félelem érzése sokkal erősebb, mint a nyerés iránti vágy. Téged mi hajtana erőteljesebben: annak megakadályozása, hogy el ne lopja valaki azt a 100 000 dollárt, amit az utóbbi öt évben kerestél, vagy annak lehetősége, hogy 100 000 dollárt kereshetsz a következő öt évben? Tény, hogy a legtöbb ember sokkal keményebben dolgozna azért, hogy megtartsa, amije van, mint hogy felvállalja az ahhoz szükséges kockázatot, hogy megkapja az élettől, amire valójában vágyik.

„A siker titka, hogy megtanuld, hogyan használd fel a fájdalmat és az örömöt ahelyett, hogy a fájdalom és az öröm használna ki téged. Ha ezt megtanulod, te tartod kézben az életedet, ha elmulasztod, kiszolgáltatod magad az életnek.”

Antony Robbins

Gyakran felmerül egy érdekes kérdés, amikor erről a bennünket hajtó két erőről beszélgetünk: Miért van az, hogy az emberek, annak ellenére, hogy fájdalmat tapasztalnak, mégsem változtatnak? Mert még nem tapasztaltak elegendő fájdalmat; még nem lépték túl azt, amit én érzelmi küszöbnek nevezek. Ha éltél már destruktív kapcsolatban, majd végre-valahára döntést hoztál, hogy felhasználod a személyes erődet, cselekszel, és változtatsz az életeden, ez valószínűleg azért következett be, mert túlléptél a fájdalomnak azon a szintjén, amit többé már nem voltál hajlandó elviselni. Valamennyien átéltünk már olyan időket az életünkben, amikor kifakadtunk: „Hát ide jutottam! Ezt soha többé nem akarom – ezen most változtatnom kell!” Ez az a mágikus pillanat, amikor barátunkká válik a fájdalom. Ez fog újabb tettek, újabb eredmények elérése felé hajtani. Még erőteljesebb lesz a késztetésünk a cselekvésre, ha ezzel egyidejűleg olyan érzésünk támad, hogy a változtatás ráadásul még egy csomó örömet is hoz majd az életünkbe.

Ez a folyamat semmiképpen nem korlátozódik a kapcsolatokra. Lehet, hogy azt a bizonyos küszöböt a fizikai állapotodnál érzékeled: torkig leszel azzal, hogy nem tudod magad bepréselni a repülőgép ülésébe, hogy nem férsz bele a ruháidba, vagy hogy fújtatsz, ha fel kell menned egy lépcsősoron. Végül kitörsz: „Ebből elegem van!”, és döntést hozol. Mi motiválta ezt a döntést? Az a vágy, hogy kiküszöböld a fájdalmat az életedből, és ismét létrehozd az örömöt: a büszkeség örömét, a kényelem örömét, az önbecsülés örömét, annak az örömét, hogy olyan életet élsz, amilyet terveztél magadnak.

A fájdalomnak és az örömnek természetesen sok szintje van. Például a megalázottság érzése nagyon intenzív formája az érzelmi fájdalomnak. A kényelmetlenséget is fájdalmas érzés kíséri. Ugyanez igaz az unalomra is. Nyilvánvalóan ezeknek néha kisebb az intenzitása, de még akkor is beleszólnak a döntéshozás egyenletébe. Az örömnek hasonló szerepe van a folyamatban. Életünkben jelentős hajtóerő származik abból az előérzetünkből, hogy cselekvésünk egy sokkal érdekesebb jövő felé vezet, hogy a mai erőfeszítésünk jócskán megéri az igyekezetet, hogy közel van az öröm jutalma. Azonban az örömnek is számos szintje van. Például az extázis öröménél, amely egyértelműen intenzív érzés, néha nagyobb súllyal esik latba a kényelem ereje. Minden az egyén szempontjaitól függ.

Tegyük fel, például, hogy átsétálsz egy parkon, amelyben egy Beethoven szimfóniát játszanak. Vajon megállsz, hogy meghallgasd? Ez elsősorban attól függ, milyen a klasszikus zenéhez való viszonyod. Egyesek bármiről lemondanának azért, hogy az Eroica Szimfónia hősi dallamait hallgathassák; számukra Beethoven a tiszta örömmel egyenlő. Mások számára azonban bármely klasszikus zene körülbelül annyi izgalmat jelent, mint figyelni, ahogy a festék megszárad. A zene elviselése náluk a fájdalom mértékével egyenlő, ezért sietnek mielőbb áthaladni a parkon, vissza a munkába. De néha még azok az emberek sem döntenek úgy, hogy megállnak, és hallgatják a zenét, akik a klasszikus zene szerelmesei. Lehet, hogy a munkahelyükről való elkésés előre érzett fájdalma fölébe kerekedik az ismert melódiák hallatán érzett örömnek. Az is lehet, hogy él bennük egy olyan hiedelem, hogy a délután közepén megállni és zenét hallgatni az értékes idő elvesztegetését jelenti, és a frivol, oda nem illő cselekvés fájdalma nagyobb, mint amit a zene öröme hozhat. Életünk minden egyes napja tele van ilyenfajta pszichikai tárgyalásokkal. Folyamatosan súlyozzuk saját tervezett cselekvéseinket, valamint azok ránk gyakorolt hatását.

Az élet legfontosabb leckéje

Donald Trumpot és Teréz Anyát pontosan ugyanaz az erő hajtja. Szinte hallom, amint mondod: „Megbuggyantál, Tony? Egymástól különbözőbbek már nem is lehetnének!” Teljesen igaz, hogy értékeik a spektrum ellentétes oldalain állnak, de mindkettőjüket a fájdalom és az öröm hajtja. Életüket az alakítja, amiről megtanulták, hogy örömet hoz, és amiről megtanulták, hogy fájdalmat okoz. A legfontosabb lecke, amit az életben tanulunk, az, hogy mi okoz fájdalmat, és mi okoz örömet. Ez a lecke különböző mindnyájunk számára, és ennek következtében különbözik a viselkedésünk is.

Mi az, ami Donald Trumpot egész életén keresztül hajtotta? Megtanulta, hogy az okoz neki örömet, ha a legnagyobb, legdrágább jachtokat birtokolja, ha a legextravagánsabb épületekre tesz szert, ha a legagyafúrtabb üzleteket köti – röviden: ha begyűjti a legnagyobb és a legjobb játékszereket. És mit hozott a fájdalommal kapcsolatba? A vele készült interjúkban feltárta, hogy az jelenti számára a legnagyobb fájdalmat az életben, ha bármiben csupán a második legjobbnak bizonyul – ez számára egyenlő a kudarccal. Valójában számára a legnagyobb hajtóerőt a siker felé a fájdalom elkerülésének kényszere jelentette. Ez pedig messze erőteljesebb motivációt jelent, mint az öröm megszerzése iránti vágy. Sok versenytársa nagy örömét lelte abban a fájdalomban, amit Trump átélt gazdasági birodalma nagy részének összeomlása miatt. Ahelyett, hogy megítélnénk őt – vagy bárki mást, önmagunkat is beleértve –, sokkal értékesebb lehet megérteni, mi is hajtotta őt, és némi részvétet mutatni nyilvánvaló fájdalma iránt.

Ezzel szemben nézzük Teréz Anyát. Itt van egy nő, aki olyan mélyen gondoskodó, hogy amikor más emberek kínját látja, ő maga is szenved. A kasztrendszer igazságtalanságainak megtapasztalása sebet ejtett rajta. Felfedezte, hogy amikor tesz valamit azért, hogy segítsen ezeknek az embereknek, eltűnik a fájdalom, és ezért így is tett. Teréz Anya életének legfőbb értelmét Calcutta legszegényebb negyedében, City of Joy-ban találta meg, amelyet a népességrobbanás után éhező és beteg menekültek milliói duzzasztottak fel. Számára az jelentett örömöt, ha a térdig érő mocskon, szennyvízen és piszkon átgázolva elért egy nyomorúságos kunyhóhoz, és segített a csecsemőknek és a gyerekeknek, akiknek kicsi testét tönkretette a kolera és a vérhas. Erőteljesen hajtotta őt az érzés, hogy ha segít másoknak kilábalni a nyomorúságból, az enyhíti a saját fájdalmát, és ha segít nekik megtapasztalni egy jobb életet – örömet okozva nekik –, akkor ő maga is örömet fog érezni. Úgy tanulta meg, hogy az a legfőbb jó, ha harcba száll másokért; ez adja neki azt az érzést, hogy van értelme az életének.

Miközben lehet, hogy sokunk számára erőltetettnek tűnik Teréz Anya magasztos alázatosságát Donald Trump materializmusához hasonlítani, semmiképpen nem szabad elfelejtenünk, hogy mindkét ember azokra a dolgokra alapozva irányította a sorsát, amit ők a fájdalomhoz és az örömhöz kötöttek. Természetesen választásukban nagy szerepet játszott a hátterük és a környezetük, de végső soron