Judith Finlayson

Dr. Kent Thornburg előszavával

AZ VAGY,

AMIT A

NAGYSZÜLEID

MEGETTEK

Amit a táplálkozásról, életmódról,

epigenetikáról és a krónikus

betegségek eredetéről tudni kell

Kossuth Kiadó

Tartalom

E L Ő S Z Ó

B E V E Z E T Ő

DAVID BARKER  ÉS AZ   EPIDEMIOLÓGIA

Hogyan kezdődött

Egy kialakulóban lévő hipotézis

Éhínség Hollandiában

A helsinki összeköttetés

Az oregoni kapcsolat

Mindeközben

Az epigenetikai kapcsolat

AZ  EPIGENETIKA MEGJELENÉSE

Hogyan keletkezünk

Az első genetikusok

Nem csak a gének öröklődnek

Charles Darwin öröksége

A türelmes kertész: Mendel borsónövényei

Az egypetéjű ikrek különös esete

Házi kedvencek

Elasztikus gének: a mézelő méhek esete

Dinamikus gének

Korlátlan lehetőségek tárháza

CSALÁD, GENETIKA, TÁPLÁLKOZÁS  ÉS  EGÉSZSÉG

A 100 ÉVES HATÁS

A Barker-paradigma

Egészségünk fokozatosan romlik

Nagyszüleid étrendje meghatározza, ki vagy te

A táplálék újrahasznosítása

Genetikai örökségünk

Miért olyan fontos a helyes táplálkozás?

A  TÁPLÁLKOZÁSON TÚL

A szénből eredő örökség

Stresszhelyzetben

Törött társadalmi jelenet

Egészségünk és a levegő minősége

Mérgező főzet

AZ  ELSŐ EZER NAP

Az étrend számít

Hímivarsejtek és az epigenetikai öröklődés

A múlt hatásai

A placenta

Táplálkozás a terhesség alatt

Élet a való világban

Mennyit szabad hízni a terhesség alatt?

Koraszülés

Alacsony születési súly

Az anyatej a legjobb

Az immunrendszer

A központi idegrendszer

A boldog gyerekek jobban fejlődnek

GYERMEK-  ÉS  SERDÜLŐKOR

Mérföldkövek

Mozgásszervrendszer

Elhízás

Az immunrendszer

A központi idegrendszer

Gyorséttermi rémálom

A nagy kép

Az üdítők térhódítása

A pubertás nem követi az órát

A serdülők agya

FELNŐTTKOR

Egészségügyi problémák forrása

Mi okozza az elhízást?

Spirális hatás

Az elhízás, a bélrendszer és az immunrendszer

Metabolikus szindróma

Nem alkoholos zsírmáj

A cukorbetegség háttere

A terhességi cukorbetegség

1-es típusú diabétesz

A 2-es típusú diabétesz

Fogyás a cukorbetegség kezelésére

Új módszerek a cukorbetegség kezelésére

Magas vérnyomás, etnikai hovatartozás és a környezet

A magas vérnyomás fejlődéstani eredete

Magas vérnyomás és a só

Az anyaméhben kezdődik

Krónikus stressz és a szívbetegség

Szívbetegségek és a gének

Szívbetegségek és a koleszterin

Szívbetegség nőknél

Érelmeszesedés

Szívritmuszavarok

AZ  ÖREGEDÉS

A telomerek

Mi a rák?

Van szerepe a géneknek?

Mi okozza a rákot?

Táplálkozás-epigenetika és a rák

Lépcsőzetes hatás

Gyakori és költséges

A magzati fejlődés szerepe

Az anyai táplálkozás jelentősége

Az izomtömeg hatással van az egészségre

Az elhízás hatása

Egy kusza és csavart háló

Gének és az Alzheimer-kór

Gyökerek a magzati környezetben

Azok a fránya baktériumok

Jó hír a láthatáron

A demencia és az Alzheimer-kór kockázati tényezői

Életmód az agy egészségéért

A cirkadián ritmus

MIKROBIOM

A második genom

Személyes ökoszisztéma

Bélrendszer és egészség

Az immunrendszer

Bélbaktériumok és anyagcsere-betegségek

A második agy

Ki lakik itt?

Étrend és a mikrobiom

A fizikai aktivitás

Egy bonyolult hálózat

E P I L Ó G U S

FOGALOMTÁR

KÖSZÖNETNYILVÁNÍTÁS

IRODALOMJEGYZÉK

Impresszum

Ajánlom ezt a könyvet Charlee Moore-nak,
mert a táplálkozás fontosságába vetett hite volt
e kötet megteremtője.

E L Ő S Z Ó

Egy olyan történetbe invitállak, amelyet korábban még senki sem mesélt el teljes egészében.

Felfedi, hogyan változott meg gyökeresen a betegségek eredetéről alkotott elképzelésünk alig három évtized alatt.

Mint a legtöbb tudományágat, az orvostudományt is a dogmák vezérlik. Az orvosi dogmák adják meg az alapot annak megértéséhez, hogyan keletkeznek a betegségek, hogyan kell őket kezelni és hogyan kell átadni a releváns ismereteket a következő generációnak. Ez azonban arra is csábít, hogy belenyugodjunk a status quóba. Mindenki szeretné azt hinni, hogy már megértettük az emberi betegségeket. Az ezen hitrendszerünket megrengető kihívások pedig fenyegetőek. A legtöbb kutató alátámasztja azonban azt a tényt, hogy tudásunk csupán egy kis sziget az ismeretlen óceánjában. Ez az oka annak, hogy ez a kötet olyan izgalmas! Ugyanis új orvosi ismereteket tár fel, amelyek megkérdőjelezik a betegségek eredetéről szóló jelenlegi nézeteinket, és betekintést nyújt a krónikus betegségek kialakulásának folyamatába.

Harminc évvel ezelőtt Angliában történt, hogy David J. P. Barker, egy bátor orvos és közegészségügyi szakember először kérdőjelezte meg a hagyományos gondolkodást az emberi betegségek eredetéről. Annak az okát kutatta, hogy miért volt sokkal magasabb a szívbetegség miatti újszülött- és felnőttkori halálozások aránya Észak-Angliában, mint Anglia déli részén. Dr. Barker elutasította a megszokott magyarázatot, amely a fertőző ágenseket, mérgező vegyi anyagokat vagy akár géneket mint első számú gyanúsítottakat hibáztathatta volna. Ehelyett azzal a feltételezéssel állt elő, hogy az északi régiókban a magzatok károsodást szenvednek az anyaméhben az anya rossz táplálkozása és az iparosodott élet okozta stressz következtében. Elmélete szerint a csecsemőkort túlélők esetében a hatások később, felnőtt korukban vezetnek szívbetegséghez.

Dr. Barker végül bebizonyította elméletét, amivel megcáfolta azt a dogmát, hogy a „rossz” gének okozzák a betegségeket.

A cukorbetegség, a krónikus elhízás és a magas vérnyomás globális arányának gyors megemelkedése a közelmúltban szintén a környezeti hatások számlájára írható, csakúgy, mint ezek földrajzi eloszlása. De vajon elég gyorsan változik-e a genetikai kód ahhoz, hogy ezt megmagyarázza? Az Egyesült Államok déli részén, ahol a krónikus betegségek előfordulása a legmagasabb az országban, a lakosság nagy része vajon rossz géneket hordoz? A válasz mindkét kérdésre nemleges. Ezen problémák rohamos növekedése a változó környezeti tényezőkkel kell hogy összefüggésben legyen. Ma már tudjuk, hogy a nem megfelelő táplálkozás és a stressz megváltoztathatja a gének kifejeződését. Ez az epigenetika alapja, ami az egészség és a betegségek hátterében álló, nemrégiben feltárt mechanizmusokat kutatja.

Tévedés lenne azonban azt feltételezni, hogy génjeink nem járulnak hozzá a krónikus betegségek kialakulásához. Ahogy a kutatások haladnak előre, egyre világosabbá válik, hogy genetikai felépítésünk határozza meg azt, hogy milyen mértékben befolyásolják a környezeti hatások a felnőttkori betegségek kialakulásának kockázatát. Sem az örökölt gének, sem pedig az életmód nem okolható kizárólagosan, a két tényező együtt fejti ki hatását.

Dr. Barker felfedezése óta a betegségről való felfogásunk drámaian megváltozott. Ma már tudjuk, hogy a rossz táplálkozás már az előtt károsíthatja a fejlődő embriót, hogy a leendő anya tudatában lenne terhességének. Tudjuk, hogy a stressz és a helytelen táplálkozás okozta génexpressziós változások több generáción keresztül továbbítódhatnak az utódoknak. Ezek a felfedezések megváltoztatták az emberi szaporodásról alkotott nézeteinket is.

Az orvostudomány felfedezéseit nehéz közérthetővé tenni. A lényeg sokszor elvész a tudományos részletekben, vagy ami még rosszabb, a leírás olyan felületes, hogy elveszti hitelességét. Judith Finlayson jól megalapozott tudással rendelkezik a csecsemő- és gyerekkori növekedés és táplálkozás tudományában, és felnőtt életünkre kiható következményeiben. Emellett világosan és olvasóbarát formában magyarázza el a nehéz orvosi fogalmakat, anélkül, hogy veszélyeztetné azok hitelességét. Míg sok divatos egészségügyi könyv próbálja megkérdőjelezni a tudományos alapokat, hogy eladja ötleteit, valójában kevesen mélyednek el igazán a témában.

Ez nem csak egy újabb az egészséges életmódról szóló kötet. Elmagyarázza, hogy miért szenvedjük az emberiség történetének legnagyobb járványát, és miért van szükségünk egészségesebb élelmiszerekre, jobb élelmiszer-politikára, és miért kell különös figyelmet fordítanunk a fiatal nők és férfiak egészségére és táplálkozására, akik a következő generáció felnevelésére készülnek. Judith Finlayson egy új és izgalmas látásmóddal szolgál arról, hogyan jutottunk el a jelenlegi állapothoz, és hogyan tudjuk újrateremteni egészséges önmagunkat.

Kent L. Thornburg, PhD

Az orvostudomány professzora és az M. Lowell Edwards elnöke
a Knight Szív- és Érrendszeri Intézetben

A Bob és Charlee Moore Táplálkozási és Wellness Intézet igazgatója
az Oregoni Egészségügyi és Tudományos Egyetemen

B E V E Z E T Ő

1969-ben David Barker fiatal orvos volt Kampalában,
Ugandában, és a Buruli-fekélybetegséget tanulmányozta.
Abban az időben úgy tartották, hogy ezt a torzulást
okozó betegséget szúnyogok terjesztik.

Dr. Barker a helyi partszakasz felfedezése után arra a következtetésre jutott azonban, hogy a betegséget a Nílus folyó partján növekvő borotvaéles gyomok okozta sebek váltották ki. Valószínűleg nem ez volt az első alkalom, hogy megkérdőjelezte a fennálló orvosi nézeteket, és viszonylag rövid afrikai tartózkodása megalapozta azt a paradigmaváltó karriert, amelynek célja a krónikus betegségek eredetének megfejtése volt. Ez a konformizmust elutasító hozzáállás hozta létre a krónikus betegségek új modelljét, amely az anyaméhen belüli és a csecsemők fejlődésén és növekedésén alapul.

Én abban a korszakban nőttem fel, amikor a közegészségügyi doktrína szerint (és ezt nagyrészt ma is így vélik) az olyan problémák, mint az elhízás, a cukorbetegség, a szívbetegségek és a rák pusztán a felnőttkori életmód következményei. Okai pedig a kalóriadús, tápanyagban szegény élelmiszerek fogyasztása, a dohányzás és a túlzott alkoholfogyasztás, valamint az elégtelen fizikai aktivitás.

Noha ezen tényezők minden bizonnyal hozzájárulnak a betegségek kialakulásához, David Barker kimutatta, hogy a gyökereiket máshol kell keresnünk. A kritikus korszak életünknek a fogantatástól számított első ezer napjára, sőt meglepő módon, sokszor még jóval azelőttre tehető. Ki gondolta volna, hogy a nagymamánk étrendje, a nagypapánk dohányzási szokásai, esetleg a szüleinket ért valamilyen trauma megnövelheti a krónikus betegségek kialakulásának kockázatát évtizedekkel a születésünk után?! Még maga David Barker sem, amikor elindult a betegségek eredetének felkutatását célzó útján.

David Barker epidemiológus 2013-ban hunyt el, az ő munkája adja ennek a könyvnek a keretét. Korai felfedezései közé tartozik, hogy összefüggést talált az emberek lakóhelye és bizonyos betegségekkel szembeni érzékenysége között. Kutatásai az évek során az epigenetikához vezettek, ami akkoriban egy feltörekvő tudományág volt. Az epigenetika manapság éli virágkorát, hiszen gyakorlatilag életünk minden területével összefüggésbe hozható, attól kezdve, hogy mit eszünk, mennyit sportolunk, egészen addig, hogyan öregszünk. Nagy vonalakban az epigenetika a génjeink és a környezet közötti kapcsolatot vizsgálja.

Egyszerűen fogalmazva, az életünk során szerzett tapasztalatok hatással vannak a génexpresszióra. Az elmúlt néhány évtizedben a tudósok egyre több információt szereztek arról, hogyan reagálnak génjeink a külső ingerekre, például arra a táplálékra, amelyet embrióként kaptunk az anyaméhben. Bár DNS-ünk nem változik, a külső stressz, beleértve a helytelen táplálkozást is, olyan reakciókat válthat ki, amelyek megváltoztathatják a gének kifejeződését. Szintén hatással van a krónikus betegségek széles skálájára, mint a szív- és érrendszeri rendellenességek, cukorbetegség és a rák bizonyos formái. Ezen változások, amelyek egy része már az anyaméhben végbemegy, átörökíthetők a következő generációkra is.

Könyvemet dr. Barker néhány korai epidemiológiai munkájának bemutatásával kezdem, amelyek a földrajzi elhelyezkedést kapcsolatba hozták a szívbetegségekkel. Kutatásait az „Angliában és Walesben 1968 és 1978 között előforduló halálos betegségek atlasza” (Atlas of Mortality from Selected Diseases in England and Wales, 1968 to 1978) című munkájában dokumentálta. Ebben az időben a szívbetegséget a jóléttel társították. Akkor vajon miért mutatja a térkép, hogy az Anglia szegényebb vidékein élő férfiak magasabb arányban szenvedtek ilyen betegségben? Dr. Barker nem elégedett meg az eltérések statisztikai dokumentálásával; azonosítani akarta, hogy mi áll a hátterükben. Úgy érezte, hogy valami fontosat fedezett fel, amikor látta, hogy ahol magasabb a felnőttkori szívbetegségek aránya, a csecsemőhalandóság is megnövekedett. Összefügghet-e a szívbetegség valamilyen a gyermekkorból származó körülménnyel? Ha ez így van, akkor többet kellett megtudnia arról, mit éltek át ezek az emberek csecsemőként és kisgyermekként.

Ekkor lépett a színre Ethel Margaret Burnside, Hertfordshire első egészségügyi főtanácsadója és a szülésznők felügyelője, egyben az egyik kedvenc szereplőm ebben a figyelemre méltó történetben. E. Margaret, ahogy szerette magát nevezni, 1911-ben kezdte meg munkáját. Kerékpárral járta be a megyét, irányítva a nővérekből és szülésznőkből álló csapatát, akiket jól kiképzett arra, hogy gondosan dokumentáljanak a babák születésével kapcsolatos minden lényeges részletet. E feljegyzések felfedezésének köszönhető, hogy David Barker meg tudta tenni az első nagy lépést a krónikus betegségek eredetének azonosítása felé vezető úton. A dokumentumokban foglalt információk a Barker-hipotézishez vezettek, amelyet 1986-ban a The Lancet című brit orvosi folyóiratban tett közzé.

Sajnos azt az elképzelését, hogy a szívelégtelenség egy hosszú folyamat végeredménye, amely az anya helytelen táplálkozásának köszönhetően már az anyaméhben elkezdődik, az egészségügyi intézmények többsége nonszensznek ítélte. Egyes kutatók (akik közül később egyik megbízható kollégája és barátja is lett) megpróbálták bebizonyítani, hogy téved, de nem jártak sikerrel. Eközben dr. Barker folytatta a munkát több kollégával is, és számos tanulmányt publikált a terhesség alatti helytelen táplálkozás az utódok egészségére gyakorolt hosszan tartó negatív hatásairól.

Dr. Barker munkájának elismerése az ezredforduló környékére tehető. 2000-ben néhány prominens és korábban szkeptikus amerikai kutató publikált egy tanulmányt a Pediatric and Perinatal Epidemiology folyóiratban, melyben kijelentették, hogy dr. Barker elképzelései végül meggyőzték őket. Néhány évvel később David Barker felkérést kapott egy előadásra a tekintélyes amerikai Nemzeti Egészségügyi Intézetben (NIH), amely a világ legnagyobb orvosbiológiai kutatási ügynökségének számít. Ez a megtiszteltetés jelentette azt, hogy a betegségek magzatkori eredetével kapcsolatos kutatásait többé már nemcsak hipotézisként, hanem bizonyított tényként kezelik.

Az évek során sok kutató lépett dr. Barker nyomdokaiba, epidemiológiai (közegészségtani) eszközöket használva olyan tényezők közötti kapcsolatok azonosítására, mint a születési súly, a gyermekkori növekedés üteme és az olyan krónikus elváltozások, mint a cukorbetegség és a szívbetegségek. Mára már jelentős számú kutatás bizonyítja az összefüggést az anyaméhben, valamint szüleink és nagyszüleink által szerzett tapasztalatok és egy-egy krónikus betegség kialakulásának valószínűsége között.

A folyamat változatos és összetett mechanizmusok révén valósul meg, amely a méhen belül kezdődik. Ez azonban nemcsak a szülőtől örökölt géneket foglalja magában, hanem a magzat szerveinek fejlődését is, amit olyan tényezők is befolyásolnak, mint az anya táplálkozása a génexpressziónak nevezett összetett folyamatok révén.

Ez a kötet a krónikus betegségek e viszonylag új megközelítésének történetébe nyújt betekintést, amelyet ma DOHaD (developmental origin of health and disease), vagyis az egészség és a betegség fejlődéstani eredete névvel illetnek, és amely David Barker munkájára épül. Dr. Barkernek a hertfordshire-i adatokról szóló elemzése volt az első a további rengeteg tanulmány közül, amelyek kimutatták, hogy a terhesség alatti alultápláltság megváltoztatja az anyagcserét, megnövelve bizonyos betegségek kialakulásának kockázatát életünk későbbi szakaszában. Az ő ötletei képezik az alapját számos kutatási együttműködésnek világszerte, amelyek az anyaméhben való élet és a krónikus betegségek közötti összefüggéseket vizsgálják. Ezen kutatások ismételten megerősítik a kapcsolatot a felnőttkori krónikus betegségek és a magzat anyaméhben szerzett tapasztalatai között, amit nemcsak a rossz táplálkozás, hanem olyan tényezők is befolyásolnak, mint a trauma vagy a különféle toxinoknak való kiszolgáltatottság.

Ez a kötet három részre tagolható. Az első fejezet kiterjedt háttérinformációkat tartalmaz, egy figyelemre méltó és fordulatokkal megtűzdelt detektívtörténettel, amely dokumentálja, hogyan fedezte fel dr. Barker azokat az adatokat, amelyek megalapozták elméletét. A második fejezet a genetika evolúcióját és végső soron az epigenetikát mutatja be mint az egyik kulcsfontosságú fejlődési folyamatot, amely összekapcsolja a magzati élet tapasztalatait a felnőttkori egészségi állapottal.

A harmadik fejezet az öröklődésre összpontosít, beleértve azt is, hogyan öröklődnek a megszerzett tapasztalatok generációkon keresztül. A 100 éves hatás elmélete megmagyarázza, hogyan befolyásolja genetikai anyagunkat, amit a nagymamánk megevett. A negyedik fejezetben ezen témák tovább folytatódnak, bevonva a vizsgálatba a betegségek kialakulásának a táplálkozáson túlmutató okait, a traumákat, a mérgek hatásait, valamint a szociális és pénzügyi problémák által kiváltott stresszt.

A könyv második nagyobb egysége, az 5–8. fejezet egészségünk egész életen át zajló fejlődését vizsgálja, a terhességtől és kisgyermekkortól a serdülő- és felnőttkoron át az idős korig. Általánosságban elmondható, hogy életünk első ezer napja – a fogantatás pillanatától számítva a gyermekek második születésnapjának megünnepléséig – takarja azt a periódust, amit a szakértők „maximális fejlődési plaszticitás” időszakának neveznek. A magzat különösen érzékeny a káros környezeti tényezők hatásaira, és a méhen belüli növekedés és fejlődés óriási befolyással van egészségünkre az elkövetkező évtizedekben. A gyermek- és serdülőkorban megfigyelt növekedési minták és fejlődési változások, mint például a pubertás, azon változások közé tartoznak, amelyek előre jelzik egy jövőbeni egészségügyi probléma kialakulásának kockázatát.

A 7. és 8. fejezetben nagyító alá vesszük korunk fő krónikus betegségeit, amelyek között szoros összefüggések vannak, és eredetük gyakran a magzati fejlődés időszakára vezethető vissza. A történet alapvetően az anyaméhben és a kisgyermekkorban megszerzett tapasztalatok élethosszig tartó következményeiről, a generációkon át történő öröklődésről és az olyan tényezők negatív hatásairól szól, mint az elhízást ösztönző környezet. A jó hír az, hogy az étrendünkben és életmódunkban bevezetett kisebb változtatások is pozitívan befolyásolhatják a gének expresszióját, és ezáltal segíthetnek leküzdeni a kihívásokat.

A 9. fejezet a testünkben élő mikroorganizmusok univerzumát mutatja be, amit mikrobiomnak is neveznek. Ez egy olyan ökológiai rendszert takar, amely kritikus szerepet játszik egészségi állapotunk és közérzetünk változásaiban. David Barker éppen akkor halt meg, amikor a mikrobiom vizsgálata elkezdett teret hódítani és komoly kutatási területté vált. Ő is tisztában volt az ebben rejlő lehetőségekkel, és gyanítom, hogy nagyon érdekelte volna ez a bakteriális ökoszisztéma. Ma úgy tartják, hogy a mikrobiom már a méhben beoltódik a magzat testébe, és befolyása az egész testre kiterjed. Baktériumtársaink kulcsszerepet játszanak az anyagcserében, az immunrendszerben, sőt az agyban is. Mivel dr. Barker epidemiológus volt, úgy gondolom, lenyűgözte volna, ha megtudja például, hogy a hely, ahol élsz, részben meghatározza a bélrendszerben élő baktériumflórát is. És biztos vagyok benne, hogy mélyen elmerült volna abban a témában, amely kutatja az összefüggést a baktériumflóra egyensúlyának megbomlása és az olyan krónikus betegségek között, mint az elhízás, a nem alkoholos zsírmáj és az allergiák. Valószínűleg egyáltalán nem lepné meg, ha megtudná, hogy a mikrobiom hatással van az epigenomra, amelyről ő úgy gondolta, hogy befolyásolja a krónikus betegségek kialakulását.