LUNA MASON

DETONATE
AMIKOR MINDEN ROBBAN

A maszk mögött 2.

A fordítás alapjául szolgáló mű:

Luna Mason: Detonate

Copyright © 2023, Luna Mason

All rights reserved.

Magyar fordítás © Szilágyiné Márton Andrea

© 2025, Dopamin Könyvkiadó, Budapest

Borító © Kiss Gergely

Felelős kiadó a Dopamin Könyvkiadó márka tulajdonosának,
az OTOMO Network Kft. ügyvezetője

Szerkesztette Zoltán Tamás

A szöveget gondozta Kótai Katalin

Elektronikus formátum
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-615-6461-36-0

A SZERZŐ MEGJEGYZÉSE

Ez a könyv dark maffiaregény, egy sorozat része, de önállóan olvasva is megállja a helyét. Tartalma és helyzetei egyes olvasók számára triggert jelenthetnek.

Ez a könyv minden tekintetben szókimondó, szexuálisan is.

Tizennyolc éven felülieknek szól.

AJÁNLÁS

Ezt a könyvet azon olvasóimnak ajánlom, akik megérdemlik, hogy hercegnőként bánjanak velük, de nem akarják, hogy a herceg döntse le őket a lábukról.

Azoknak, akik azt akarják, hogy a rosszfiú rájuk szóljon, hogy kapaszkodjanak meg az ágytámlában, és fogadják be a farkát, de úgy rendesen.

A rosszfiúk jobban basznak.

Grayson már vár…

PROLÓGUS

Grayson

2015. augusztus

Tíz éven át belélegeztem, átéltem és túléltem a háborút.

Nem ismerek mást, csak azt.

Vadássz, lőj, gyilkolj!

Az elhagyatott épület felé lépkedek. Információnk szerint itt bujkál a két szemét terrorista, akire vadászunk. Keményebben markolom M4-es gépkarabélyomat, ahogy szinte vánszorgok az afganisztáni forróságban.

Casper, gyerekkorom óta legjobb barátom, a bal oldalamon lépked.

Együtt csatlakoztunk a haditengerészethez, együtt haladtunk felfelé a ranglétrán. Basszus, ha kamaszként nem keveredtünk volna folyton verekedésbe, a szüleink sosem küldtek volna a sereghez. Ezt Caspernek köszönhetem. Hol máshol tudnám így szabadon engedni a mindent elsöprő haragomat? Legalábbis törvényes keretek között.

A faajtót félig leszakították, lóg a zsanéron. Két emberünk, Chase és Paul, az épület szemközti oldala felől rohamléptekkel közeledik.

Ezek a terroristák voltak a felelősek a kabuli repülőtéren elkövetett támadásért, amelyben több száz ártatlan ember veszítette életét. Ezek az emberek a támadás óta eltelt három évben teljesen eltűntek.

Berúgom az ajtót, és a fegyveremet előreszegezve nézek körül.

A bal oldalamon terméskő lépcsősor kanyarog felfelé, jobbra pedig mindaz, ami megmaradt ebből a lepra helyből. Habszivacsdarabokon lépkedek, egy kanapé maradványain. Mindenhol papírszemét, széttépett könyvek, összetört háztartási gépek darabjai.

Hogy a faszomba volt képes bárki is ilyen sokáig itt élni?

– A hőkamera jelez az emeleten – szólnak bele a fülesembe.

– Vettem – felelem, és felfelé mutatok Caspernek. Lassan araszolok a lépcsőn, behajolok a fal mellett, hogy körülkémleljek. Mikor felérek a lépcső tetejére, a vécé orrfacsaró bűzétől hányingerem támad. Csak egyetlen ajtó van zárva. Biztosan mögötte vannak.

Jelzek a barátomnak, és berúgom az ajtót.

A szoba jobb sarkában törékeny külsejű nő gyermeket szorít a mellkasához. Sikoltásuktól cseng a fülem.

Valami nem stimmel. Mi ez? Csapda?

Basszus!

Körbejárom a szobát, rejtekhelyeket keresek, de semmi.

Basszus!

– Kifelé! Most! – ordítom Caspernek, aki az ajtófélfa mellett őrködik.

Hol a faszomban van Chase és Paul?

Casper leszáguld a lépcsőn, én a nyomában. Ahogy megrohan a felismerés, felüvöltök:

– Casper, állj! Ne menj ki a…

A fegyverropogás elfojtja a hangomat. A falban ütött lyuk alá ugrok. Újabb golyópattogás, az egyik a fejem mellett süvít el, és a mögöttem omladozó kőben áll meg.

Fehér ruha villan, mozgásra figyelek fel a helyiség túlsó végében. Lekuporodom, és elkúszok odáig, elhaladok az összetört kanapé mellett, és várok. Egyikük hamarosan biztosan kijön. Az M4-essel egy fehér ruhás, fegyveres férfira célzok.

Meghúzom a ravaszt, és a rohadék a földre zuhan.

Chase és Paul kukkant ki a fal mellett. Jeleznek, hogy menjek vissza. Újabb fegyverropogás hallatszik.

Casper… meg kell keresnem Caspert!

A bejárat felé kúszok, a fegyvert lövésre készen tartom.

Ahogy kiérek, a napsütés elvakít. Ez egy sivatag. Nagyon rég nem szórakoztam ilyen jól, és imádok jót vadászni.

Amikor megpillantom barátomat a homokban heverve, ahogy a hasából lassan csordogál a vér, a világ összeomlik körülöttem. A kezét a sebre nyomja, és nehézkesen felemeli a fejét.

Odarohanok hozzá, és térdre esek.

– Bassza meg, Casper! – Sietve veszem elő a traumakészletet a mellényemből.

Paul és Chase is odasiet.

Paul őrködik, míg mi ketten segítünk Caspernek.

– Három fővel végeztünk. Mozgást nem érzékeltünk – jelenti Paul.

Feltépem Casper zubbonyát, keresem a vér forrását. Remeg a kezem, ahogy a legjobb barátom akadozva mély levegőt vesz.

– Grayson, ne! – suttogja Casper zihálva.

Leveszem a fekete símaszkját, hogy könnyebben lélegezzen.

– Casper, jön a segítség!

Casper a fejét ingatja, barna szemének pillantása az enyémbe fúródik, kibuggyannak a könnyei, szinte könyörög, hogy hagyjam abba.

– Grayson, ööö, k-kurvára sajnálom. R-remélem… hogy m-megbocsátasz. Sz-szeretlek, cimbi!

Sajnál? Mi a faszt sajnál?

– Ne sajnáld! Nem halsz meg! – mondom elcsukló hangon.

Casper köhögni kezd, vér spriccel ki a szájából.

Az ölembe veszem a fejét.

– S-s-sajnálom… – próbál újra megszólalni.

– Mit sajnálsz? Minden rendben lesz!

– Hogy megdugtam Ameliát.

Hirtelen elönt a düh, elhúzom a lábamat Casper feje alól, így az a földnek csapódik. Vallomása belém hasít, ahogy szembenézek a nyers valósággal.

Az a sok este, amikor a legjobb barátom és a feleségem nem ért rá, hogy velem legyen. De Casperben még annyi sincs, hogy időt adjon nekem, hogy meggyűlöljem.

– Ne, ne, ne!

Forogni kezd körülöttem a világ.

Elhúzódom tőle, távolodok, a por csiklandozza orrcimpámat, ahogy csak ülök, és figyelem, ahogy a legjobb barátom még egyszer, utoljára levegőt vesz. Utolsó szavai ott csengenek fülemben.

A legjobb barátom. Aki ki tudja, mióta dugta a feleségemet.

– Takarodj az utamból, Amelia! – kiáltok rá a ribancra, aki a feleségem.

Amelia ott köröz körülöttem, hisztérikusan zokog, az ingujjamat rángatja, könyörög, hogy ne hagyjam el. Minden akaraterőmre szükségem van, hogy ne hajítsam át a szobán.

Az összes ruhadarabomat becsomagolom.

– Grayson, kérlek! Ne hagyj el, ígérem, soha többé nem csinálok ilyet! Nem kell aggódnod! Casper amúgy is halott!

Megrántom a fiók fogantyúját, kihúzom, és a szemközti falnak csapom.

Micsoda kibaszott idióta vagyok! Ez a nő gonosz. Felháborítóan gonosz. Hogyhogy nem vettem észre előbb? Casper, a legjobb barátom, a fogadott fivérem, és ezek kibaszottul tönkretettek mindent!

Ökölbe szorított kézzel lépek Ameliához. Rémült arccal hátrál egészen a falig.

– Most látsz utoljára, és ne merészeld még egyszer a szádra venni Casper nevét! Kurvára nem érdemled meg! Most pedig takarodj a szemem elől! Undorodom tőled!

Amelia zokogva rogy a kanapéra.

Szánalmas!

A reptérre indulok, készen állok új életet kezdeni, magam mögött hagyva a sötétséget. Elbúcsúztam a legjobb barátomtól. Ő volt az egyetlen, aki itt tartott.

New Yorkban alapítok egy kibaszott edzőtermet, bokszolóknak. Remélhetőleg eleget fogok bokszolni ahhoz, hogy a haragom egy részét kiengedjem magamból.

Az új szabályom: Nőt mostantól csak egyetlen éjszakára.

ELSŐ FEJEZET

Maddie

2022. január

Lehunyom a szemem, a kezemet végighúzom a bugyim szélén. Mostanában csak úgy tudok elélvezni, ha elképzelem Graysont, és azt a sok finomságot, amit a szájával művelne.

Ujjaim fel-le járnak a puncim mentén, ahogy visszagondolok arra, amikor Grayson megmentette a legjobb barátnőmet.

Megállunk Sienna volt vőlegénye lakása előtt; az a seggfej Jamie elrabolta a legjobb barátnőmet. Keller a kocsiba fektette a sérült Siennát, és elindult vele a kórházba. Nico, Sienna mogorva olasz testőre pedig közölte velem, hogy Sienna nagyon rossz állapotban van.

Az eső kopog az ablaküvegen, ahogy Jamie épületének bejáratát bámulom. Minden irányból férfiak jönnek kifelé.

Grayson lép ki, arca kifejezéstelen. Végigszánt az arcán, szétkeni a hajából csöpögő vért. Fehér inge élénkpiros lesz.

Amikor rájövök, hogy nem esett baja, elönt a megkönnyebbülés. Annak ellenére, hogy hónapok óta civakodom vele, sosem akarnám, hogy bántódása essen. Azonban arról sem akarok lemondani, hogy piszkálhassam. Kifejezetten szórakoztató felbosszantani.

Mi a fenéért érdekel engem ennyire ez a pasi?

Hónapokon keresztül irritált a jelenléte. Ebben a pillanatban viszont csak az a fontos, hogy jól van.

Luca kiáltása hallatszik mögötte, és Grayson megfordul – ekkor pillantom meg kezében az ezüstösen csillogó fegyvert.

Megragadom a kocsiajtó fogantyúját, és meghúzom, de nem nyílik. Legszívesebben odarohannék hozzá. Szükségem van a vigasztalására. Tudnom kell, hogy Sienna jól van-e. Tudnom kell, mi történt. Ez az egész az én hibám!

– Nico, nyissa ki az ajtót! – kiáltom sürgetőn.

– Nem biztonságos, Maddie. Nem lett volna szabad idehoznom! A főnök meg fog ölni!

– Nyissa ki a kibaszott ajtót, különben én magam nyírom ki! – csattanok fel.

A zár kattanása betölti a kocsi belső terét. Úgy kapkodtam, hogy csak farmer és fehér póló van rajtam. Az eső zuhog, csuromvizes leszek. Odarohanok Graysonhoz, aki megtorpan, mikor meglát. Vér és esővíz folyik végig az arcán, homokszőke haja most sötéten tapad koponyájára. Még így is iszonyatosan jóképű. Magas és erőteljes, azonnal biztonságban érzem magam mellette. Tudom, hogy ha mellettem van, nem eshet bajom.

A karjaiba vetem magam, és az arcomat belefúrom a mellkasába.

– Napsugaram, mit keresel te itt? Ez nem biztonságos hely – suttogja. A bőröm mindenütt bizseregni kezd, ahogy meleg lehelete a torkomat éri.

– Tudnom kellett, hogy Sienna jól van-e, hogy te jól vagy-e! Ez az egész az én hibám! Nem lett volna szabad magára hagynom! Nem tudom, mi történik! – zihálom.

Grayson megnyugtatón simogatja a hajamat.

– Sss, Sienna rendbe fog jönni! Nyugodj meg, én jól vagyok. Ez nem a te hibád!

Az orrunk összeér. Belém hasít a vágy ez iránt a szexi, tetovált, védelmező óriás iránt. Aki után titokban és kétségbeesetten vágyakozom.

Pillantása az ajkamra esik, majd ismét a szemembe néz.

Bassza meg! Akarom ezt a pasit!

Megcsókolom, mire egész testében megmerevedik. Elönt a zavar, ahogy elhúzódom tőle, és elfordítom a fejemet.

– Bassza meg! – ragadja meg a tarkómat, és lecsap a számra. A vér fémes ízét érzem rajta. A tenyerével még közelebb húzza a tarkómat. A nyelve együtt táncol az enyémmel.

Ettől a csóktól a puncim lüktetni kezd, és a lábfejem görcsbe rándul.

Ez olyan csók, amitől eláll a lélegzetem.

– Grayson, mennünk kell! Most! – kiált valaki mögöttünk.

Grayson megtöri a csókot, a fejét ingatja, és homlokát az enyémnek dönti.

– Menned kell, Maddie! – sóhajt fel. – Bassza meg! – mormolja, ahogy megfordul és elrohan. Ott állok az esőben, duzzadt ajakkal. Még csak vissza sem pillant rám, beül egy fekete Mercedesbe, és elhajt.

Ahogy elélvezek, elfojtom a nyögésemet, az alkaromba harapok. Még mindig nem szoktam meg, hogy egyedül élek, és nem kell rejtegetnem az orgazmusomat. A fejemben ez a csók nem marad ennyiben: Grayson hazavisz, és az ájulásig kefél.

És épp ez a bajom. Folyton elképzelem, ahogy Grayson megkefél.

Annak ellenére, hogy az előbb Gregory, a könyvelő csókolt meg.

Arra a lábfejemet görcsbe rántó, eget rengető csókra számítottam, ami köztem és Grayson között csattant el tavaly.

Ahogy Gregory megcsókolt, azonnal visszarepültem az időben arra a napra. Akkor a magánéletemnek annyi lett, hihetetlenül frusztrált lettem. Senki nem tud felizgatni. Minden egyes alkalommal Grayson átható, kék szemét és véres arcát látom magam előtt. Ezért megfogadtam, hogy a mai estén Gregoryval szintet lépek.

Most, hogy Gregory elment, a magány és a tehetetlenség újabb éjszakája vár.

Sienna boldogsága ragadós. De basszus, már rohadtul elegem van abból, hogy ötödik kerék vagyok!

Belesóhajtok a fehérboromba, ahogy ráhajolok különleges, éjkék konyhapultjukra. Keller szorosan átöleli Siennát. Azt hiszik, nem hallom a perverz szavakat, amiket egymás fülébe suttognak. Négy hónapos kisbabájuk – Darcy – Keller karjában fekszik. Édes kis tündérke.

– Ne csináljátok már! Vannak itt egyedülálló, magányos emberek is, akiknek nem kéne ezt végignézni! – biggyesztem ajkamat színlelt duzzogással.

– Ó, Maddie, na és mi van Gregoryval? – tudakolja Sienna, és hátradől Keller karjában.

– Lazán vesszük a dolgot, majd kiderül, merre tartunk. – Én tudom, merre tartunk. Kurvára semerre, de még nem akarom elveszíteni Gregoryt. Kedves, jól megértjük egymást, de csak úgy, mint barátok.

– És Grayson? – szól közbe Keller, és közben halkan köhint. Sienna könyökét tetovált férje hasába nyomja. – Mi van? – kérdi Keller Siennától tágra nyílt szemmel.

Grayson puszta említése is bosszúsággal tölt el.

Grayson Ward pontosan az ellentéte annak, amire szükségem van. Miszter Playboy, aki minden egyes idegvégződésemen ott táncol. Mindez azóta tart, hogy tavaly megismertem őt Keller The End Zone nevű klubjában. Csak felhúztuk egymást. Aztán megtörtént az a csók, amiről soha többé nem fogok beszélni. Grayson azóta kerül engem.

– Maddie?

Az, hogy Sienna a nevemen szólít, megtöri a Grayson-féle varázst.

– Igen?

– Azt kérdeztem, hallottál-e valamit mostanában Graysonról? – kérdi Sienna mosolyogva.

– Nem. Miért hallottam volna? – pillantok megrovón Siennára abban a reményben, hogy elhallgat.

– Csak kérdeztem. Keller azt mondja, az emberrablás óta eléggé furán viselkedik.

– Az emberrablás óta… – nevetek fel idegesen. – Mármint arra gondolsz, amikor majdnem meghaltál az idióta volt vőlegényed miatt? – Az a nap még mindig rettegéssel tölt el. Ha nem hagyom magára a legjobb barátnőmet, lehet, hogy mindez meg sem történik.

– Ó, Maddie! Nézd, sosem voltunk boldogabbak, biztonságban vagyunk, és minden rendben van. Kérlek, ne vádold magadat! Örülök, hogy Jamie legalább téged nem bántott – szalad oda hozzám Sienna, és szorosan átölel.

Sienna a legerősebb nő, akit ismerek. Csodálatos párt alkotnak Kellerrel, igazi ikerlángok. Bizonyítékai annak, hogy a szerelem mindent legyőz. Sienna még azt is elfogadta, hogy a férje és a fivére irányítja a maffiát, és bele is nyugodott. Ez nagyon durva.

– Amúgy meg mi közöm van Grayson hangulatához? – tudakolom, mert nagyon szeretnék végre témát váltani. Bárcsak ne meséltem volna el Siennának azt a csókot Tudjukkivel!

Négy hónapja láttam Graysont utoljára – akkor ismertem meg a pici Darcyt. Azon a napon, amikor Sienna megkérdezte, milyen volt a randim Gregoryval, Grayson kiköpte a sörét, és úgy rohant el a lakásból, hogy rám sem nézett. Nem értem ezt a pasit.

– Nem kellene készülődnötök? Egy óra múlva itt a taxi – jelenti be Keller, megtörve a szobát megülő, kellemetlen csendet.

Bólintok, és felhajtom poharam tartalmát. Nem kell más bizsergés, csak a torkomon végigcsorgó, lágy buborékok. Ez Sienna első hivatalos, csajos estéje a szülés óta, és készen állok rá, hogy emlékezetes programot szervezzek neki.

– Ez az! – sikkant fel Sienna, majd megragadja kezemet, és elhúz a pulttól. – Szeretném, ha teljesen átalakítanál! Igazi anyukának nézek ki – pillant rám könyörgőn, és végigszánt kócos haján. Felnevetek, ahogy végighúz a folyosón.

– Ez azért van, mert anyuka vagy, Si. Méghozzá nagyon jó anyuka!

Sienna arcára kedves mosoly ül ki, ahogy szorosan magához ölel.

Viszonzom az ölelést, és belesóhajtok a vállába. Hiányzik, hogy nincs velem mindennap.

– Köszönöm, Maddie! Nem is tudom, mihez kezdenék nélküled!

– Már mondtam, hogy én mindig itt leszek. Imádlak, legjobb barátnőm!

– Én is téged!

Belépünk a hálószobába. Siennáék háza igazi álomház. Olyan szép, hogy Keller megvette neki, hogy aztán családi otthont alakítsanak ki belőle! Fantasztikus ház, és van elég hely a tíz gyereknek, akiket terveznek.

Amíg Sienna elmegy zuhanyozni, gyorsan átveszem arany lamé ruhámat, amit magammal hoztam. A megfelelő helyeken simul testemre. Majd a komódon kipakolom a készletemet.

Mire elkészülök, Sienna is kilép a zuhany alól. Mélyvörös rúzzsal teszem teljessé a szettemet. Őszintén szólva, eléggé baszni valóan nézek ki.

– Ejha, Maddie, csodásan nézel ki!

– Óó, kösz, Si! Szárítsd meg a hajadat, jöhet a glamúr! – kapom fel telefonomat, majd leülök az ágyra, belesüppedek a matracba. Basszus, ilyen kényelmes ágyon életemben nem feküdtem! Most nem vágyom másra, csak hanyatt dőlni, és az Instát böngészni.

– Találkoztál mostanában a szüleiddel? – tudakolja Sienna.

Anyám említésére önkéntelenül is égnek emelem a tekintetem.

– Fúúúj, nem! Már egy ideje nem, hála az égnek.

– Ó, istenem, Mads! Anyád még mindig a férjhez kell menned, mielőtt a gyerekvállalás kiszabott ideje lejár-nótát fújja?

– Ó, naná! Mindent megtesz, hogy randipartnert találjon nekem a családunk Valentin-napi vacsorájára. Esküszöm, minden évben csak azért csinálja, hogy emlékeztessen rá, hogy még mindig szingli vagyok! Egyszerűen bármit csinálok, neki nem elég jó! Nem úgy, mint Eddie, a tökéletes seggfej bátyám, a tökéletes nejével meg a tökéletes állásával!

– Sajnálom, hogy anyád így viselkedik veled, Maddie – helyezkedik el Sienna mellettem az ágyon. – Nem kétlem, hogy megtalálod a tökéletes pasit! Ne hagyd, hogy anyád bármibe belekényszerítsen!

Bárcsak ne érezném azt, hogy meg kell felelnem neki! Most már apámat is kerülöm, annak ellenére, hogy nagyon hiányzik. De nem bírom tovább elviselni, hogy anyám utálatos módon mindent elítél az életemmel kapcsolatban! Még a testsúlyomat is!

– Igen, talán. – Olyan kellemetlen ez az egész! – Olyasvalakit szeretnék, aki mellett biztonságban érzem magamat, aki szeret, érted? De úgy tűnik, senkivel nem passzolunk. Tök mindegy, hány randira megyek el!

– Talán nem a megfelelő helyeken keresgélsz – bólint Sienna, és megsimítja a kezemet, majd feláll az ágyról, és visszamegy a fürdőszobába.

Ez meg mit jelent?

A bejárati ajtón kopognak, ami végigvisszhangzik a házon. Sienna bekapcsolja a hajszárítót, így felugrom az ágyról.

A kopogás egyre hangosabb, ahogy a lépcső felé sietek. Jézusom, de sürgős! Ha Keller épp Darcyt altatja, és felébresztik, Keller tuti kinyírja az illetőt.

– Máris jövök!

Alig várom, hogy széttépjem ezt az idiótát!

MÁSODIK FEJEZET

Grayson

A zsebemből jövő folyamatos vibrálás elvonja a figyelmemet, de közben benzinnel locsolom körbe a raktárépületet. A három összekötözött, kipeckelt szájú férfira pillantok. Vérük összekeveredik az arcukon ömlő könnyekkel.

Igen, egy kibaszott szörnyeteg vagyok. Lépjetek túl rajta!

Egy pillanatra megállok, a füstszag égeti orromat. Részegítő a bennem száguldozó adrenalin, a tudat, hogy felgyújtok egy épületet.

Előhúzom mobilomat a hátsó zsebemből: Keller neve villog a kijelzőn. Neki mindig felveszem, történjen bármi.

– Frankie, ezt fel kell vennem. Locsold tovább! – kiáltok oda Frankie-nek, és átnyújtom a benzineskannát. Frankie épp a drogot pakolja be a kocsiba. Nem akarta bepiszkolni az új, kibaszott tengerészkék öltönyét. Frankie a Capri család testőre Olaszországban. Valami családi ok miatt kellett visszautaznia New Yorkba.

Frankie odalép hozzám, és feltűri az ingujját.

– Gyújtsuk fel ezeket a rohadékokat!

Erős olasz akcentusa zene füleimnek. Szürke szemében olyan sötétség villan meg, mely tükörképe az enyémnek, ahogy megfordul, és szétlocsolja a benzint a helyiségben.

Felnevetek, és fogadom Keller hívását.

– Maga Miszter Killer hív – tréfálkozom önkéntelenül is a híres bokszoló becenevével. Keller „Killer” Russo, akinek a nevét több ezer rajongó skandálja, valójában gyilkos, a maffia bérgyilkosa. Persze ez már nem így van, mert Keller már Miszter Családapa lett, akit soha nem láttam boldogabbnak.

Amikor Keller kilépett a sötétségből, azzal kikövezte számomra az utat, hogy belépjek oda. Luca, a Főnök, lehetőséget adott számomra, hogy kiadjam a bennem felgyülemlett haragot. A sztárok bokszedzője vagyok, playboy, milliárdos, de gondosan összerakott életem felszíne alatt ott fortyog a harag. Mindez csak maszk, mely elfedi valódi énemet. A sötétséget, mely belülről emészt.

Arra képeztek ki, hogy öljek.

Abban vagyok jó.

Most lehetőségem van fenntartani a hűvös, profi álcát, amit akkor hoztam létre, amikor hátat fordítottam chicagói életemnek, és New Yorkba költöztem. Azon a napon, amikor megmentettem Siennát, szemrebbenés nélkül öltem meg az öt férfit, aki fogva tartotta. Luca végignézte, ahogy kiadom a haragomat, és rájött, hogy mi rejlik bennem. Azóta előnyt kovácsol belőle. És… ez nekem is előnyömre szolgál.

Egyszer sem tekintettem vissza a múltba.

– Grayson, miben sántikálsz? – tudakolja Keller.

– Ne is kérdezd, Keller, még a végén féltékeny lennél!

– Ó, nem hinném! – nevet fel Keller, majd hozzáteszi: – Átjössz egy sörre? Sienna ma este bulizni megy Maddie-vel, és az előbb tettem le Darcyt aludni.

Maddie… Basszus! A puszta említésétől ágaskodni kezd a farkam.

Folyton magam előtt látom, ahogy Jamie lakása előtt felém rohant. A karomba vetette magát, szorosan magához ölelt, a feneke tökéletesen a tenyerembe simult. Megdöbbentett, hogy az a nő, akiről úgy gondoltam, hogy egész lényemet ki nem állhatja, a karomba ugrott. Aztán amikor megcsókolt, minden megváltozott.

Ő volt az első nő, akit hét hosszú év után megcsókoltam.

És bassza meg, ez volt a legjobb csók, amit valaha átéltem!

Azóta képtelen vagyok kiűzni a gondolataimból, nem számít, hány hideg zuhanyt veszek.

Úgyhogy azt tettem, amit mindig, ha együtt voltam egy nővel. Ghostingoltam.

Azonban ez a kis napsugár érdekes módon nem akar eltűnni. Velem marad. Megéget a sugaraival, miközben én a sötétségben tudok növekedni. Nem vágyom a fényre. De képtelen vagyok kiverni a fejemből.

Nem vagyunk összeillők. Nem tudom lerázni magamról azt az égető vágyat, hogy teljesen felemésszem. Amikor mellettem van, nem akarok mást, csak előredönteni, és addig baszni, amíg el nem hallgat.

Nem tehetek róla.

Ez a nő megrészegít. Teljesen kikészít.

– Persze, nemsokára ott leszek. A sör legyen hideg!

– Jó, jó – mondja Keller, és leteszi.

Kiveszem az öngyújtót öltönyzakóm zsebéből, majd még egyszer, utoljára hátrapillantok a raktárra. Amúgy is omladozik. Csak segítek nekik. Na jó, a hullákat leszámítva.

A Falcone család azt hiszi, hogy kibasztak velünk azzal, hogy lenyúlták a szállítmányunkat, de nem tudják, milyen könnyű volt visszaszereznünk, és kinyírni az embereiket. Ostoba barmok!

A férfiakra mosolygok, felkattintom az öngyújtót, a láng itt táncol a szemem előtt. Lehajítom melléjük a földre, a dühös lángok nyaldosni kezdik a testüket. Ez a jel arra, hogy elinduljak.

Frankie közvetlenül mögöttem jön, és röhögcsél.

Beülök fehér Audi RS6-osom vezetőülésére.

Frankie az anyósülésre ugrik be, és így szól:

– Bassza meg, de szar lehet így meghalni!

– Tudok rosszabbat is. Azt majd legközelebb.

A motor felbődül, ahogy Manhattan csillogó fényei felé veszem az irányt.

Megállok Keller kibaszottul menő kúriája előtt, ahol még a kavicsos kocsifeljáró is különleges. Leállítom a motort a hatalmas szökőkút mellett, és nevetve a fejemet ingatom. Keller valóban mindent meg akar adni a szerelmének.

Bekopogok a faajtón, és zsebre dugom a kezemet. Valamiért elfog az idegesség. Nem tetszik. Egy cseppet sem tetszik.

Eltelik pár perc, és Keller nem nyit ajtót. Hangosabban kopogok.

Tudom, hogy ő odabent van, érzem.

Testem szinte vibrál az izgalomtól, szívem vadul ver mellkasomban. Idegesítő, hogy ez a nő milyen nagy hatással van rám.

– Máris jövök! – hallom Maddie hangját, amitől eláll a lélegzetem.

Tudom, hogy dühös lesz rám, harciasabb lesz, mint valaha. Nem tud arról, hogy nálam tilos a csók, a múltamról sem tud. Akkor sem undorodott meg tőlem, amikor végeztem Sienna elrablóival, és tocsogtam a vérükben. Nem fél tőlem, nem fél attól, aki vagyok.

Nem tudja, hogy minél dühösebb ő, én annál felajzottabb vagyok. Van valami abban, ahogy végignézem, hogy pokoli hevesen próbál ellenállni nekem, amitől a farkam minden alkalommal megmozdul a nadrágomban.

Az ajtó kitárul, és Maddie egyetlen pillantást vet rám – érzései egyértelműek, ahogy elfintorodik és pislog.

Ó, igen, tényleg dühös.

Tetőtől talpig végigmérem. Ez a nő nagyon dögös! Szűk, csillogó ruhát visel, ami épp a combjai találkozása alatt végződik, alig fedi a punciját, amiről az utóbbi egy évben álmodoztam. Feljebb siklik a tekintetem, és a mellén állapodik meg, ami tökéletesen kitölti a ruhát, így dekoltázsa csodálatos látványt nyújt.

Amikor pillantásom végre felér az arcára, karba teszi a kezét, és még mindig haragosan bámul. Az apró, ezüst, napocskát ábrázoló nyaklánc pont a két kulcscsontja között pihen. Még így is gyönyörű, pedig olyan, mintha puszta kézzel akarna megfojtani. Smaragdzöld szemének tekintete egyenesen a szívembe fúródik. Azok a telt ajkak szinte könyörögnek, hogy hadd fonódjanak a farkam köré.

Bassza meg, meg kéne dugnom valakit! Nem gondolhatok így erre a nőre. Nem mintha a dugás valaha is segített volna.

– Bassza meg, Napsugaram, hihetetlenül nézel ki! – nyögöm.

Maddie csak felvonja a szemöldökét.

– Hűha, köszi!

A pír felkúszik a mellkasán. Tehát ő is szokott gondolni rám, úgy, ahogy én rá.

– Végig itt fogunk állni, vagy beengedsz? – tudakolom vigyorodva.

Kecses ujjai az ajtóra fonódnak, maga felé húzza, kitárja. Elfurakodom mellette, gyengéden hozzáérek oldalához, amitől elektromosság száguld végig az egész testemen. Szisszenve beszívom a levegőt, ahogy Maddie halkan becsukja az ajtót, és szembefordul velem.

– Dögös a cipőd! Szerintem ezzel simán ki lehet szúrni valakinek a szemét – kacsintok rá. Őszintén szólva, abban reménykedem, hogy egy szép napon meg is teszi.

– A te szemedet szúrom ki, ha nem fogod be! A baba alszik! – csattan fel Maddie. – Jaj, várjunk csak, elfelejtettem, hogy te a csúnya, gonosz maffia embere vagy, úgyhogy jobb, ha befogom!

Képes égnek emelni a tekintetét, bassza meg! Ez a nő pontosan tudja, hogyan húzzon fel. Talán ideje megmutatnom neki, mi történik akkor, ha az oroszlán bajszát húzogatja.

Elindulok felé, mire hátralép, és nekiütközik az ajtónak. A tenyeremmel a feje fölött az ajtónak támaszkodom. Tátott szájjal bámul rám.

– Ne próbálgass, Napsugaram!

Dacosan felszegi az állát. A szemembe néz, és ravasz mosoly ül ki az ajkára.

Ó, na tessék!

– Mondja ezt egy olyan pasi, aki nem mer beszélgetni egy nővel egy csók után? Persze, baromira félek tőled! – fúj nagyot Maddie.

– Nos, félhetnél! – suttogom a fülébe, és a nyaka mentén tiszta libabőr lesz.

– Ugyan már, Grayson! Amúgy is tévedés volt. – A mondat végén elhalkul a hangja.

– Aú, ez fájt, szivi! – húzom végig a mutatóujjamat arca lágy bőrén, egészen a nyakáig. – Nagy kár, hogy a tested elárul. Lefogadom, hogy ha benyúlnék a szűk kis ruhád alá, a puncid tiszta lucsok lenne!

Maddie kinyitja, majd gyorsan becsukja a száját. Azt hiszem, végre sikerült elhallgattatnom úgy, hogy nem kellett abba a szép kis szájába gyömöszölni a farkamat.

Maddie összerezzen, ahogy Keller megköszörüli mögöttem a torkát. Céklapiros lesz, ugyanolyan bűntudat ül az arcán, mint a gyerekén, akit csokilopáson kaptak.

Nagy sóhajjal kiegyenesedem, Maddie pedig átbújik a karom alatt, és sután lehúzza a ruhája alját. Elsietek a kipirult arcú Maddie mellett, és szorosan magamhoz ölelem a kecses Siennát.

– Csodásan nézel ki, Sienna! – jelentem ki, ahogy elengedem. Oda sem nézek, tudom, hogy Keller gyilkos pillantást vet rám. Képtelen túllépni azon, hogy technikailag előbb ismertem Siennát, mint ő.

– Miszter Killer, jöhet a sör? Kissé megszomjaztam – mondom tréfásan. Megfordulok, Maddie-re kacsintok, aki kígyópillantással mér végig.

Keller hangos nevetése betölti a szobát, Sienna pedig kérdő pillantást vet Maddie-re.

– Aha, menjünk! – feleli Keller nevetve, majd elkapja a feleségét, és ott, előttünk nyelves csókot vált vele. Maddie-re pillantok, vidáman felvonom a szemöldökömet. Maddie beszívja az alsó ajkát, próbálja palástolni a nevetését.

A szívem ekkor hevesebben kezd verni. Mint mindig, ha Maddie elmosolyodik.

Ezt jelnek tekintem, hogy távozzam.

Intek neki, ahogy elindulok a konyha felé.

– Szép estét, hölgyek! – kiáltom oda nekik, biztatva Kellert, hogy igyekezzen.

– Bassza meg, ez jó! – nyögök fel, ahogy belekortyolok a jéghideg sörbe.

– Mi a faszom volt ez Maddie-vel? – tudakolja Keller, és elmegy mellettem, hogy elvegye az üveg sört, amit kivettem neki a hűtőből.

– Csak szórakozom vele.

– Tehát semmi köze ahhoz a csókhoz? – kérdi Keller vigyorogva.

Válaszul kiköpöm a sörömet. Honnan a picsából…? Ja, várjunk, Maddie.

– Semmiség volt.

– Nem hiszem el, hogy nem mesélted el! És, milyen volt nyolc év után újra csókolózni?

– Hét év – felelem faarccal.

El kellett volna mesélnem neki, mert ő a legjobb barátom. Basszus, az utóbbi hat évben szinte mindennap edzést tartottam neki. Közösen elértük, hogy ő legyen a nehézsúlyú bokszvilágbajnok. Ezen a ponton szinte mindent tudunk egymásról.

Mégis úgy éreztem, nem illik így beszélnem vele Maddie-ről.

– Csak egy csók volt – ismétlem meg, bár nem tudom, kit akarok meggyőzni.

– Igen, ezért kerülöd hónapok óta úgy, mint a pestisest! Basszus, öregem, mind tudjuk, hogy kívánod! Azóta egyértelmű, hogy először megpillantottad!

Igen, kívánom, és épp ez a gond.

Sosem akartam egyetlen nőt sem egy éjszakánál többre. De Maddie-ről gyakran elképzelem, hányféleképpen tudnám magamévá tenni, arról álmodozom, hogy a nevemet sikoltja a fülembe, és hangosan nyögdécsel. Csak akkor tudok leállni, ha kerülöm. Minél gyakrabban találkozom vele, annál jobban kívánom.

– Hagyj már békén, Keller! – vetem oda, majd szorosabban markolom meg a sörösüveget, és nagyot kortyolok belőle.

– Jól van – feleli Keller, és megadón felemeli a kezét. – És, hogy állnak a dolgok Lucával? Úgy tűnik, nagyon jól mókáztok együtt.

– Kibaszott vérontás az egész, imádom!

– Ki hitte volna… hogy az edzőm átveszi a helyemet mint a maffia bérgyilkosa. Nem hittem, hogy képes vagy rá! Úgy tűnik, hasznos, hogy a különleges egységnél voltál. De basszus, szükségünk van rád a Kings edzőteremben! Mindennap új vendégek jönnek.

A Kings edzőterem a közös gyermekünk, életünk főműve. Mióta tavaly Keller lett a nehézsúlyú bokszvilágbajnok, az amatőr bokszolók sora az utcán kanyarog, olyan sokan szeretnének hozzánk járni. A legjobbakkal akarnak edzeni, a legjobbak mellett akarnak küzdeni.

– Rajta vagyok. Csak elég sűrű hetem volt. Tudod, hogy sose hagynálak cserben!

Keller válaszul bólint.

– Gyere, nézzük meg Andre meccsét! – szólal meg.

Két ujjam közé csippentem orrnyergemet, hogy enyhítsem a bennem felgyülemlő feszültséget, de még mindig Maddie jár a fejemben.

Ügyelnem kell rá, hogy még azelőtt eltűnjek, hogy Maddie és Sienna hazaér.

HARMADIK FEJEZET

Maddie

Szokásos péntek este ez a The End Zone klubban. Zsúfolásig tömve van, de az egyik előnye annak, hogy Sienna a tulajdonos felesége, az, hogy a kedvenc VIP-bokszunkat kapjunk. Lerogyok a fekete bőrülésre, és csodálattal nézek végig az arany asztalon felsorakozó, különféle rövid italos poharakon és a középen álló, hatalmas üveg pezsgőn.

A Graysonnal lezajlott vita után nem tudok eleget inni.

Ez a pasi felgyújtja bennem a tüzet, amit nem tudok eloltani. Tessék, már megint frusztrált vagyok egy olyan pasi miatt, aki soha nem lehet az enyém!

Felhajtom a tequilát, ami végigégeti torkomat.

– Mi volt ez az összezörrenés Graysonnal? – tudakolja Sienna, ahogy tölt magának egy pohár pezsgőt.

– Fogalmam sincs, Si. Az a pasi dilis!

Sienna tud a csókról, és arról, hogy mennyire felzaklatott az egész. De azt hittem, az azóta eltelt időben nagyon is jól palástoltam az érzelmemet.

Grayson nem tévedett, amikor azt mondta, hogy tiszta lucsok lennék. Már attól nedves a bugyim, ha csak ránézek.

– A csók óta mindketten elég furán viselkedtek. Ugye tudod, hogy Grayson évek óta nem csókolózott senkivel? Kellernek fogalma sincs, hogy miért.

Majdnem kiköpöm a pezsgőmet.

– Ne légy nevetséges, te is ugyanolyan jól tudod, mint én, hogy Grayson röptében a legyet is…

A legyet is, csak engem nem.

– Nem azt mondtam, hogy megbassza. Hanem megcsókolja, Maddie.

Ó, na tessék, már megint! Mióta elmeséltem neki, azóta azzal nyúz, hogy valljam be, mit érzek, és ne randizzak többet Gregoryval. Nincs mit bevallani. Grayson nem az a típus, aki megadja nekem a házasságot, a családot, és a feltétel nélküli szerelmet.

– Te is ugyanolyan jól tudod, mint én, Si, hogy Grayson nem az a pasi, akit én hosszú távon keresek.

– Nem gondolod, hogy talán, csak talán, nem azzal kéne foglalkoznod, hogy mindenkit boldoggá tegyél? Nem kéne végre magadért is tenni valamit? Talán van oka annak, hogy senkivel nem működik a párkapcsolat, mert ez nem a te sztorid.

Basszus!

Azt teszem, amit legjobban tudok: felemelek még egy poharat, és felhajtom a tartalmát. Odacsúsztatok egyet Sienna elé is, abban a reményben, hogy befejezi az anyukás kiselőadást.

– Ne már, Si, ezer év óta nem buliztunk együtt! Felejtsük el a pasikat, igyunk és táncoljunk! Ez az, ami most igazán boldoggá tenne! – jelentem ki, és belekortyolok a pezsgőmbe, hogy eltüntessem a nyelvemről a vodka ízét.

Sienna legyőzötten bólint, majd felhajtja az italt. Felnevetek, ahogy az alkohol hatása végre dolgozni kezd bennem.

Két órával később a poharak üresek, ahogy a pezsgősüveg is. Ide-oda ringok a helyemen, és folyamatosan kuncogok. Nagyon rég rúgtam be így utoljára. Sienna részegen üzenetváltásban van Kellerrel, arca pírban ég.

– Hé, Si, gyorsan kiszaladok a mosdóba, jó? – mondom, és felkapom borítéktáskámat az ülésről. Azt sem tudom, hogy vagyok képes értelmes mondatokat megfogalmazni, nemhogy egyenesen járni. Ingatag lábakkal elindulok a női mosdó felé, közben a falnak támaszkodom.

Leülök a vécére úgy, hogy az ülőke még lent van, a fejemet a tenyerembe temetem. A térdemre könyökölök, és próbálok arra koncentrálni, hogy a szoba ne forogjon velem. Ki kell jutnom innen, és még Siennát is haza kell vinnem. Ő még nálam is rosszabb állapotban van.

A ragacsos padlón a táskám után tapogatózom, aztán rájövök, hogy az ölemben van.

Jézusom, szedd már össze magadat, Maddie! Előhalászom a mobilomat, pislogva próbálom kibogarászni a gombokat a kijelzőn. A zöld ikonra nyomok, üzenetet fogok írni. Gregory értünk fog jönni, hiszen rendes ember. Küldök neki egy üzenetet.

Kiválasztom a nevét, elkezdek pötyögni, és remélem a legjobbakat. Nem látom, mit csinálok, úgyhogy emlékezetből dolgozom.

Szia, szivi, ooooolyan részeg vagyok, vigyél haza, lécccciiii

Így jó lesz.

Nem tudom, mióta ülök itt, és bámulom a padlót. A telefonom nem jelez, így felsóhajtok és felállok. A helyiség már nem forog velem. Megnyitom a csapot, hideg vizet locsolok arcomra, és a csapból iszom.

Amint visszaérek a VIP-bokszhoz, megtorpanok. Grayson van itt. Szétvetett lábakkal ül, karja az ülés támláján nyugszik, és úgy fest, mint egy igazi szexisten. Farmerjában és egyszerű, szűk, fehér pólójában is dögös: a nyálamat csorgatom duzzadó izmai láttán. Bár nagyon bosszant, mégis irtó dögös. Még a haja is tetszik: már nem tüsi, az utóbbi időben megnövesztette. Felül hosszabb, és enyhén hullámos. Isteni!

Beszívom a levegőt, próbálom elnyomni magamban a vágyat. Részeg vagyok, kiéhezett, és még mindig felajzott vagyok Grayson korábbi szavaitól. Egek, szinte a birtokába vett! Alig ért hozzám, máris kis híján felrobbantam.

– Ó, itt is van! Ne bámulj tovább, ülj le, ha akarsz, Maddie. Nem harapok olyan nagyon – tréfálkozik Grayson, és az ölére mutat. Majd’ felfal a tekintetével, nem sokon múlik, hogy ott helyben elolvadjak. Aztán eszembe jut, hogy ez a pasi minden, ami nekem nem kell, és magamhoz térek a sóvárgó kábulatból.

Nem törődöm a kérésével, és befurakodom a bokszba Sienna mellé.

– Te mit keresel itt? – tudakolom Graysontól.

– Üzentél nekem, Napsugaram. Úgyhogy állok szolgálatodra! – ugrat Grayson, és csábítóan rám vigyorog: kivillan hófehér fogsora. Úgy szeretném megcsókolni!

Állj már le, Maddie, részeg vagy!

– Nem, én Gregorynak írtam! – tiltakozom, és előkapom a telefonomat a táskámból, hogy kikeressem a legutóbbi üzeneteket. Basszus, tényleg neki üzentem!

– Szia, Maddie! – szólal meg egy férfias, mély hang mögöttem. Nem ismerem fel. Egy srác lépked felém, akivel nemrég táncoltam, és közben vigyorog. Édesen rámosolygok, de közben magamon érzem Grayson átható pillantását.

– Szia!

A srác, akinek nem emlékszem a nevére, elnéz mellettem Graysonra, majd habozva szólal meg.

– Van kedved meginni még valamit, és táncolni? – tudakolja, és kedvesen rám mosolyog.

Bosszantó az a hang, amivel Grayson megköszörüli torkát. Álla megfeszül, keze ökölbe szorul az asztalon. Felvont szemöldökkel bámulok rá, igyekszem jelezni, hogy hagyjon békén, úgy, hogy egy szót sem szólok a srác előtt, aki el akar vinni táncolni.

– Maddie épp indulóban van – közli Grayson, és közben engem néz, amitől kényelmetlenül feszengeni kezdek a helyemen.

– Igazán?

Segélykérőn pillantok Siennára, aki csak vállat von, tekintete ide-oda jár Grayson és köztem. Kösz, a segítséget, Sienna! Grayson ököllel az asztalra csap, és felemelkedik. Magassága és erős testalkata mellett táncpartnerem szinte eltörpül. Grayson olyan pillantással lép oda hozzám, ami azt jelzi, hogy „most ne szórakozz velem”. És őszintén szólva, most nincs energiám foglalkozni ezzel a macsó hugyozóversennyel. Felsóhajtok, és visszafordulok az új barátom felé.

– Bocs, de igaza van. Épp indulóban vagyok. Talán máskor – nézek rá bocsánatkérőn.

A srác bólint, és kimegy a VIP-bokszból.

– Vagy talán kurvára nem – morogja Grayson, és kinyújtja felém a kezét. Nincs összhangban az, ahogy viselkedik, azzal, amit mond. Úgy kerül, mint a pestisest, más férfiakkal szemben mégis úgy tesz, mintha a tulajdona lennék.

– Ó, menj a picsába, Grayson! – csattanok fel, majd tüntetőn egyedül állok fel, és eltolom a kezét. – Sienna, mehetünk?

Sienna bólint, és kilép a bokszból, odajön hozzám, és karon fog.

– Nektek kurvára, de kurvára kefélnetek kéne, hogy végre befejezzétek ezt az egészet! Mégpedig most! – kuncogja Sienna spiccesen a fülembe.

A fejemet ingatom, és továbblépkedek a kijárat felé, Siennával a nyomomban, Grayson menő, fehér Audija felé, aminek közeledtünkre felvillan a lámpája.

– Szálljatok be! – veti oda bosszúsan Grayson, ahogy elsiet mellettem, és kinyitja az anyósülés melletti, és az egyik hátsó ajtót. Hozzánk fordul, és gyengéden kisimítja az arcomból a hajamat.

– Te! Az anyósülésre! – veti oda röviden, majd otthagy. Szinte hiányzott, hogy parancsolgasson. Sienna felkuncog, ahogy beül a hátsó ülésre, én pedig a nyitott kocsiajtót bámulom. Miért érzem úgy, hogy ez nagyon rossz ötlet?

A kocsiban csend van. Grayson olyan keményen markolja a volánt, hogy kifehéredik az ujjperce.

Amint megérkezünk, Keller kinyitja a kocsiajtót, és kiemeli az alvó Siennát.

– Kösz, hogy hazahoztad! Érezzétek jól magatokat! – nevet fel.

Érzem, hogy a szemhéjam elnehezül. A fűtés melege az arcomat éri, így nagyon nehéz ébren maradnom. A fejemet a tenyerembe hajtom, és a hűvös kocsiablaknak dőlök.

– Napsugaram, megvan a kulcsod?

Olyan fáradt vagyok, hogy a fejemet is alig tudom felemelni, így csak bólintok. A következő pillanatban Grayson erős karja felemel, szívverése egyenletes ritmusa kis híján ismét elaltat.

– Mmm, de jó illatod van!

– Köszönöm, Napsugaram, neked is jó illatod van. Az édesség és a tequila keveréke – suttogja.

– Szeretem, amikor nem vagy morcos és bosszantó – mondom. Az agyam és a szám közötti szűrő ezek szerint nem működik.

– Én meg azt szeretem, ha nem fenyegetsz meg azzal, hogy kinyírsz, vagy nem közlöd, hogy húzzak a picsába.

Amint felérünk a társasház lépcsőjéhez, Grayson óvatosan leteszi a lábfejemet a földre.

– Van valami rendes kávéd? – tudakolja vigyorogva.

– Kávén élek, úgyhogy van – felelem, és kinyitom a bejárati ajtót. – Aaaaaahhhh, ez majdnem olyan, mint egy orgazmus! – nyögök fel megkönnyebbülten, ahogy kibújok a magas sarkú cipőből, majd elrúgom magamtól.

Grayson köhint mögöttem, nevetését próbálja palástolni.

– Napsugaram, ha ez neked az orgazmus, akkor nagyon sajnállak!

– Ó, ne is mondd! – lépek a kávéfőzőhöz, és felemelek két rózsaszín bögrét.

A sütő órája hajnali három óra kilenc percet mutat.

Basszus, de késő van!

Nagyot ásítok, ahogy a borostyánszínű folyadék a bögrébe folyik. Pár percet muszáj aludnom.

– Gyere, Napsugaram, aludni kell!

Nagy nehezen kinyitom szememet, és ismét Grayson mellkasának dőlök.

Grayson óvatosan letesz az ágyra, fejem a párnába süpped. Melegség önt el, ahogy betakar, és kisimítja az arcomból a hajamat. Mielőtt alkalma lenne ellépni, elkapom csuklóját.

– Maradj itt!

– Megígéred, hogy nem nyúlkálsz? – vigyorodik el.

– Ígérem – felelem duzzogva.

Karján megfeszül az izom, ahogy megfogja pólója alját, és áthúzza fején, megmutatva kőkemény testét. Sötét, törzsi jellegű tetoválások fedik a hasát. Tudtam, hogy keménykötésű, de basszus, a teste igazi műremek! Nem akarok mást, csak végigsimítani azon a csodálatos V alakon a farmerje fölött.

– A szemembe nézz, Napsugaram! – riaszt fel Grayson mély hangja álmodozásomból.

Grayson lehúzza a farmerjét, és látom, hogy a tetoválások lefelé kígyóznak vastag combja felé, és a bokszeralsón át egészen a bokájáig futnak. Tágra nyílt szemmel pillantom meg az alsónadrágon át ágaskodó farkát. Szentséges ég, az nem lehet, hogy ekkora! Grayson felnevet, és a fejét rázza, miközben összehajtja a ruháját, és szépen a komód tetejére helyezi. Kiéhezett pillantással indul el felém.

– Ó, hűű, de nagyfiú vagy! Kár, hogy tuti nem tudod, hogyan kell használni – ugratom, és nyakamig húzom a takarót.

Ahogy Grayson az ágyhoz lép, pillangók kezdenek röpködni gyomromban.

– Ó, Maddie, pontosan tudom, hogyan kell használni. Az az igazán nagy kár, hogy te sosem fogod megtudni! – feleli, és lehúzza a takarót. – Csússz már odébb! – Bambán bámulok rá. Nem tudok másra összpontosítani, csak arra, hogy milyen szexi. Az agyam teljesen elolvadt, a lüktető puncim csak ront a helyzetemen.

Átgurulok az ágy túloldalára. Arra a részre, ami hideg, mert soha nem aludt ott senki. A ruhámon a flitterek szúrják a karomat. Ha Grayson csak alsót visel az ágyban, akkor úgy fair, ha én is így teszek. Elvigyorodom, ahogy felemelem a csípőmet, hogy lehúzzam a ruhám cipzárját, lecsúsztatom a fenekemen, letolom a lábamon, majd a földre rúgom.

Basszus, nem volt rajtam melltartó!

Elvörösödöm, de már túl késő bármit is tenni. Emellett Grayson már látta a mellemet… igaz, hogy véletlenül, de látta.

Grayson visszahúzza a takarót. A mellbimbóm azonnal ágaskodni kezd. Felemeli a takarót, tátott szájjal bámulja a meztelen mellkasomat. Majd a másik kezével végigsimítja az arcát, és felnyög.